Справа № 300/3831/25
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" вересня 2025 р. справа № 300/3831/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боброва Ю.О.,
секретаря судового засідання Костюк О.С.,
представниці позивача Думич О.І.,
представника відповідача Булки Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
02.06.025 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській обл.) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2025 №005841/0706.
Позовні вимоги обґрунтовані наступними фактичними обставинами та нормами законодавства.
04.02.2025 на підставі наказу від 03.02.2025 №336-п посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складений акт (довідка) від 04.02.2025 за №090137. Відповідно до вказаного акта (довідки) контролюючим органом встановлені наступні порушення: порушення порядку ведення обліку товарних запасів; ненадання до перевірки електронної чи паперової форми обліку товарних запасів.
19.02.2025 на підставі матеріалів фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. складене податкове повідомлення-рішення №005841/0706 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, що передбачені ст. 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, на загальну суму 268 858,00 грн.
Вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що в наказі від 03.02.2025 №336-п відповідачем прийняте рішення про проведення фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 та не вказано, що перевірка буде проведена саме ФОП ОСОБА_1 . При цьому, зазначає, що за вказаною адресою здійснюють свою господарську діяльність інші фізичні особи-підприємці. Однак, у порушення вимог п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України в наказі не визначено конкретної господарської одиниці, яка підлягала перевірці. А також не вказані конкретні підстави для проведення перевірки. Відтак, наказ на проведення фактичної перевірки оформлений відповідачем з істотними порушеннями вимог законодавства, адже з його змісту неможливо встановити, що контролюючий орган вирішив проводити перевірку саме позивача.
Крім того, вказує, що господарська діяльність ФОП ОСОБА_1 полягає у роздрібному продажі технічних виробів (телефонів, планшетів тощо). У господарській діяльності він використовує магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 і склад, які знаходяться в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , відповідно. При цьому, позивач веде облік товарних запасів окремо на кожному із господарських об`єктів, що підтверджується формою обліку ведення товарних запасів в магазині та на складі, а також приходними документами на товар: видатковими накладними, накладними на переміщення товару між складом і магазином, актами списання. Однак, ФОП ОСОБА_2 до фактичної перевірки залучений не був та був відсутній у ході її проведення і не отримував від контролюючого вимогу про надання облікових бухгалтерських документів.
З вказаних підстав просить позов задовольнити в повному обсязі та визнати протиправним і скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.02.2025 №005841/0706.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
08.07.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги. Вказує, що перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена контролюючим органом правомірно, у відповідності до вимог ст.ст. 75, 80, 81 Податкового кодексу України.
Рішення про проведення перевірки прийняте на підставі інформації про можливі порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з цим ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. виданий наказ від 03.02.2025 №336-п та направлення на проведення перевірки від 04.02.2025 за №№575, 576.

Перед початком перевірки працівниці відповідача ОСОБА_3 пред`явлені службове посвідчення та направлення на проведення перевірки, а також вручена копія наказу про призначення перевірки.

За результатами перевірки 04.02.2025 складений акт №3019/09/17/РРО/ НОМЕР_1 на бланку №090137, згідно якого встановлені порушення суб`єктом господарювання вимог п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку на загальну суму 268 858,00 грн. Перелік необлікованих товарів зазначений у Додатку №3 до акта перевірки.

У зв`язку з вказаним, на підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. складене податкове повідомлення-рішення №005841/0706 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, що передбачені ст. 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, на загальну суму 268 858,00 грн.

Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом правомірно, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач не скористався правом подати до суду відповідь на відзив. Разом з тим, направив письмові пояснення по суті справи. В поясненнях зазначив, що він здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість в наказі ГУ ДПС в Івано-Франківській області вказано, що перевірці підлягає суб`єкт господарювання, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 81. У цьому будинку є декілька магазинів. Тому, встановити, хто саме підлягав перевірці неможливо.

Корім того, він не був повідомлений про проведення перевірки та не отримував запитів надати документи. Форму обліку товарних запасів веде та у нього є всі приходні документи на товар, який реалізовувався в магазині. Тому, враховуючи встановлений наказом строк проведення перевірки 10 днів на вимогу контролюючого органу надав би усі необхідні бухгалтерські документи. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представниця позивача в судовому засіданні надала пояснення по суті прави та вказала фактичні обставини, норми законодавства і судову практику, аналогічні зазначеним в адміністративному позові. Позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду пояснення, аналогічні вказаним у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін, заслухавши їх усні пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, з урахуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд установив наступне.

ОСОБА_1 11.12.2017 зареєстрований як фізична особа-підприємець і є платником податків, зборів та інших обов`язкових платежів, встановлених законом (а.с. 11, 12).

Відповідно до наказу ГУ ДПС України в Івано-Франківській обл. від 03.02.2025 за №336-п контролюючим органом вирішено провести фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 з 04.02.2025 у термін, встановлений ст. 82 Податкового кодексу України та за період відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України (а.с. 13, 96).

Підставою для видання наказу слугувала доповідна записка Управління податкового аудиту ГУ ДПС України в Івано-Франківській обл. щодо …ймовірного порушення вимог податкового законодавства господарських одиниць, серед яких вказано: магазин за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 95).

Для реалізації вказаного наказу відповідачем 04.02.2025 оформлені направлення на проведення перевірки за №№575, 576 (а.с. 14, 15, 97, 98).

За результатами перевірки складений акт від 06.07.2025 №3019/09/17/РРО/ НОМЕР_1 , згідно якого встановлені порушення суб`єктом господарювання вимог п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку на загальну суму 268 858,00 грн. Перелік необлікованих товарі зазначений у Додатку №3 до акта перевірки (а.с. 16-17, 99-102, 103-104).

На підставі акта фактичної перевірки від 04.02.2025 за №3019/09/17/РРО/ НОМЕР_1 на бланку №090137 ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. 19.02.2025 прийняте податкове повідомлення-рішення №005841/0706 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, що передбачені підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та статтею 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, на загальну суму 268 858,00 грн. (а.с.18).

Сума штрафних (фінансових) санкцій 268 858,00 грн. підтверджується їх розрахунком (а.с. 19).

Позивачем до ДПС України подавалась скарга на податкове повідомлення-рішення від 19.02.2025 №005841/0706, яка залишена без задоволення (а.с. 63-64, 66-68).

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні норми матеріального права.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

За приписами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Вимогами п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Підставою для проведення фактичної серед іншого, є: наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п.80.4 ст.80).

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 5 ст. 76 ПК України встановлено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Пунктами 2, 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зі змінами та доповненнями (далі Закон №265/95-ВР) встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (п.2);

проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (п.11).

Згідно п.12 ст.3 Закон №265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Як встановлено судом, фактична перевірка позивача проведена на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 03.02.2025 за №336-п. При цьому, в наказі не вказано, що фактична перевірка буде проведена саме ФОП ОСОБА_1 , а вказано: магазин за адресою АДРЕСА_1 . В направленнях на проведення перевірки від 04.02.2025 за №№575, 576 також не вказано, що фактична перевірка стосується саме позивача.

Дослідженням в судовому засіданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та доданих позивачем фотографій цієї будівлі встановлено, що у приміщеннях будинку за вказаною адресою окрім ФОП ОСОБА_1 здійснюють свою господарську діяльність інші суб`єкти господарювання, зокрема: магазин ІНФОРМАЦІЯ_2 ; магазин ІНФОРМАЦІЯ_3 ; магазин CREATIVE. Якісне взуття та одяг. Крім того, в будівлі знаходяться інші жилі та нежилі приміщення, які належать фізичним особам (а.с. 27-34, 35, 126).

З вказаних підстав, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що наказ ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 03.02.2025 за №336-п виданий з порушенням вимог п.80.1 ст.80 ПК України, оскільки в ньому не вказано, що рішення про проведення фактичної перевірки стосується саме ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що контролюючим органом всупереч вимог п. 80.1 ст. 80 ПК України копія наказу не вручена позивачу, тому у нього не виник обов`язок, встановлений п.85.2 ст.85 ПК України надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

ФОП ОСОБА_1 взагалі не був повідомлений про початок фактичної перевірки, яка згідно акта проводилась з 14 год.11 хв. до 15 год. 30 хв. 04.02.2025. Це має суттєве значення, враховуючи те, що строки для проведення фактичних перевірок встановлені п.82.3 ст. 82 ПК України не повинні перевищувати 10 діб. При цьому, суд вважає, що у разі дотримання встановлених ПК України строків проведення фактичної перевірки позивача, він мав би можливість надати працівникам контролюючого органу необхідні для перевірки документи.

Також, суд приймає до уваги посилання представниці позивача в судовому засіданні на те, що до скарги, яка була подана до ДПС України на податкове повідомлення-рішення, яке є предметом розгляду даної адміністративної справи, були додані: Форма обліку товарних запасів, видаткові накладні, накладні на переміщення товару, акти списання, облік залишків товару на певну дату (а.с. 36-38, 39-43, 44-52, 53,54-62).

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини даної справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що фактична перевірка магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:, АДРЕСА_2 , де ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність, призначена та проведена ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. з суттєвими порушеннями вимог податкового законодавства. З вказаних підстав, висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства, викладені в акті фактичної перевірки від 04.02.2025 2025 за №3019/09/17/РРО/ НОМЕР_1 (на бланку №090137) є безпідставними та протиправними і не можуть мати наслідком прийняття рішення про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій в сумі 268 858,00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, згідно частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 30 рішення Європейського суду з прав людини від 27 вересня 2001 року у справі Hivisaari v. Finland щодо того, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються, щоб засвідчити, що сторони були заслухані та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя суд у повній мірі відповів на кожен аргумент сторін при прийнятті рішення у даній справі та належно мотивував своє рішення.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994).

В даному випадку, податковий орган не довів суду правомірності прийняття за наслідками проведеної перевірки оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. Суд проаналізував усі фактичні обставини даної справи та відповів на кожен аргумент сторін.

Отже, судом встановлено, що фактична перевірка магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:, АДРЕСА_2 , де ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність, призначена та проведена ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. з суттєвими порушеннями вимог податкового законодавства. З вказаних підстав, висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства, викладені в акті фактичної перевірки від 04.02.2025 за №3019/09/17/РРО/ НОМЕР_1 (на бланку №090137) є безпідставними та протиправними і не можуть мати наслідком прийняття рішення від 19.02.2025 №005841/0706 про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій в сумі 268 858,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтовані і правомірні, тому позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України в Івано-Франківській області від 19.02.2025 №005841/0706.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132).

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134).

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 5 цієї статі розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134).

Витрати на правничу допомогу підтверджуються дослідженими судом доказами: ордером про надання правничої допомог серії АТ №1100722 від 30.05.2025; Договором про надання правничої допомоги від 05.03.2025 за №2025/03-3; інформаційним повідомленням банку про зарахування коштів в сумі 10 000,00 грн. від 09.06.2025 за №3784 (а.с. 111, 112-114, 115).

Враховуючи вказане, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. будуть співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг), а також обсягом наданих послуг і виконаної роботи, зокрема, при підготовці позову та участі в судових засіданнях, ціною позову тощо. Крім того, вони повністю підтверджені зазначеними вище письмовими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 150,86 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області від 19.02.2025 №005841/0706.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 150 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 86 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач: Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області, код в , вулиця Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.

Рішення складене в повному обсязі 17 вересня 2025 року.