Справа № 205/8469/25
Суддя: Басова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.10.2025 Єдиний унікальний номер 205/8469/25
Єдиний унікальний номер № 205/8469/25
Провадження № 2а/205/222/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі: головуючої судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Пєтіної К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 року позивач звернулась до Новокодацького районного суду міста Дніпра з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову № 5 від 27.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Позов мотивований тим, що на неї було накладено штраф у розмірі 59 500,00 грн. та згідно постанови від 27.05.2025 № 5 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначено, що 27.05.2025 року під час планової перевірки встановлено факт скоєння порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Насправді планова перевірка стану військового обліку управління будівництва та архітектури Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі Управління) на виконання плану проведення перевірок стану військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях Сіверськодонецького району на 2025 рік, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації від 14.01.2025 року № 4, проводилася 25.03.2025 року. 24.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено припис № СД/1046 на виконання завдання щодо відрядження працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління будівництва та архітектури Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з метою перевірки з організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, забезпечення функціонування системи військового обліку. 25.03.2025 року позивач начальник Управління, разом з пакетом усіх необхідних для перевірки документів прибула за вказаною адресою в м. Дніпро для участі в перевірці. В ході проведення перевірки письмових зауважень щодо ведення військового обліку Управління Позивачу не надавалось. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача 25.03.2025 року не складався, постанова про накладення адміністративного стягнення також не виносилась, що свідчить про те, що факт скоєння порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію станом на 25.03.2025 року не встановлено. В передбачені Порядком строки акт перевірки ІНФОРМАЦІЯ_3 до Управління не направлявся, що давало підстави вважати, що він взагалі відсутній. Через два місяці після пройденої перевірки на електронну пошту Управління позивачу прийшов лист від відповідача № СД/ГВО/228 від 20.05.2025 року, в якому позивач викликався 27.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для прийняття рішення згідно діючого законодавства України за фактом виявлених порушень.

Позивачу, який прибув у вказаний в листі час за вказаною адресою, представником відповідача був вручений протокол № 5 від 27.05.2025 року про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова № 5 від 27.05.2025 року. Одночасно позивачу був наданий акт перевірки стану організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який не має номеру, датований 25.03.2025 року і затверджений головою Сіверськодонецької РДА Романом Власенко без зазначення дати затвердження. ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомив письмово про результати спрямованих на їх адресу листів та не підтвердив проведення звіряння за наданими їм даними не є виною Управління та відповідно не є порушенням з боку позивача. З обома працівниками, які стоять на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , призупинено дію трудових договорів через те, що зв`язок із цими працівниками відсутній з 2022 року, місце їх знаходження невідоме (орієнтовно російська федерація або окупована територія), копії військово-облікових документів їх також в управлінні відсутні, про що неодноразово повідомлялось в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ані протокол, ані оскаржувана постанова не містить часу, місця та суті адміністративного правопорушення, адже 27.05.2025 року перевірка стану військового обліку фактично не проводилась, протокол та оскаржувана постанова виписані в порушення норм діючого законодавства.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі.

Позивач у судове засідання не з`явилась, письмово просила розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву не надав, будь-яких клопотань про відкладення чи розгляд справи без його участі не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Суд, з`ясувавши обставини по справі, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 5 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 27.05.2025 року під час планової перевірки було встановлено факт скоєння порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію начальником відділу будівництва та архітектури Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області ОСОБА_1 , яка будучи призначеною розпорядженням міського голови Лисичанська № 140 від 07.08.2003 року порушила ст. 46 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних резервістів», а саме під час проведення перевірки було встановлено, що у відділі будівництва та архітектури Лисичанської МВА:

-не досконало знає нормативно-правову базу діючого законодавства України у оборонній сфері, що забезпечує якісне ведення військового обліку у ввіреній їй установі;

-наказ керівника установи про призначення посадових осіб, відповідальних за ведення військового обліку не відповідає вимогам керівних документів;

-повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 про призначення відповідальних за організацію та ведення військового обліку в установі відсутні;

-не проведено звіряння персональних військово-облікових даних військовозобов`язаних працівників з ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-графік звіряння з ІНФОРМАЦІЯ_5 затверджений керівником установи відсутній;

-справа, де зберігаються копії військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні;

-відсутнє в паперовому вигляді розпорядження голови Сіверськодонецької РМВА від 14.01.2025 року № 4 «Про стан військового обліку в 2024 році та завдання на 2025 рік»;

-звіряння персональних військово-облікових даних працюючих в установі військовозобов`язаних з ІНФОРМАЦІЯ_6 не проведено;

-планувальні документи з питань військового обліку не відповідають вимогам керівних документів діючого законодавства України у оборонній сфері;

- звітність з ІНФОРМАЦІЯ_5 не відповідає вимогам керівних документів діючого законодавства України у оборонній сфері (а.с. 26-27).

Також 27.05.2025 року постановою № 5 начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 59 500,00 грн. (а.с. 23-24).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинене в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В оскаржуваній постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, не вказано, які саме порушено норми Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Крім того, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Керуючись цієї нормою та приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву як визнання позову.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, зокрема, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження дотримання встановленого законом процесуального порядку прийняття оскаржуваної постанови, правових підстав її винесення, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Суд зауважує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів вчинення позивачем інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення, а отже факт вчинення позивачем інкримінованого їй правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, а неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин та доказів на спростування обставин, наведених у позові, у цьому випадку кваліфікується як визнання позову.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень, правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, поставленого їй у вину, а тому постанова № 5 від 27.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 59 500,00 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до положень ст. 286 КАС України закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. 7, 9-11, 126, 245-247, 251, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 5, 7-10, 72, 77, 90, 132, 139, 229, 241-246, 250, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову № 5 від 27 травня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова