Справа № 280/908/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/908/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської митниці
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2025р. у справі №280/908/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»
до: про: Тернопільської митниці визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

06.02.2025р. Запорізьким окружним адміністративним судом зареєстровано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі - ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та 11.02.2025р. судом першої інстанції за цим адміністративним позовом відкрито провадження у справі №280/908/25 і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що в межах укладеного зовнішньоекономічного контракту та на підставі супровідних документів здійснено поставку партій товару на митну територію України та ним 06.01.2025р. з метою митного оформлення подано митну декларацію №25UA71U5 із всіма необхідними документами з метою митного оформлення товару мотоблоків, грунтофрез для мотоблоків, запасних частин до сільськогосподарської техніки, у якій митна вартість товару визначена за ціною договору (контракту) (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, але відповідач витребував у декларанта додаткові документи на підтвердження визначеної ним митної вартості задекларованого товару, та після надання додаткових документів 07.01.2025р. митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000007/2, яким митну вартість задекларованого товару визначена за резервним методом. Позивач вважає, що митним органом необґрунтовано витребувано у позивача додаткові документи в підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України з огляду на те, що подані разом із митною декларацією документи дозволяли визначити складові частини митної вартості задекларованого товару та не містили будь-яких розбіжностей, вважає прийняте митним органом рішення про визначення митної вартості необґрунтованим і безпідставним, тому просив суд визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем 07.01.2025р. рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000007/2.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2025р. у справі №280/908/25 адміністративний позов ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000007/2 від 07.01.2025р. /а.с. 121-127/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, за якою судом апеляційної інстанції 26.05.2025р. відкрито апеляційне провадження і справу №280/908/25 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач Тернопільська митниця, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 11.04.2025р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у цій справі в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (покупець) і компанією «CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY MANUFACTURING CO., LTD.» (Китай) (продавець) 07.12.2023р. контракту на поставку продукції №HL/5, відповідно до специфікацій №2024-3, №2024-3-z від 02.08.2024р., рахунку-фактури (інвойсу) №НL2024-3 від 11.09.2024р., на умовах FOB згідно міжнародних торгівельних правил «Інкотермс 2010», на адресу позивача у справі (покупця за контрактом) була поставлена партія товару, а саме:

- товар №1 - «Трактори, що керуються водієм, який іде поряд, одновісні, нові. Без фрези мотоблоку у комплекті:

- Мотоблок Кентавр МБ2070Б/М2-4 (4.00-8) 465 шт. (Потужність, кВт/к.с.: 5,2/7,0; тип палива: бензин; об?єм двигуна: 208см3; система запуску двигуна: ручний стартер; ширина культивації: 580-840мм; глибина культивації: до 200мм),

- Мотоблок Кентавр МБ2070Б-4 (4.00-8) 125 шт. (Потужність, кВт/к.с.: 5,2/7,0; тип палива: бензин; об?єм двигуна: 208см3; система запуску двигуна: ручний стартер; ширина культивації: 580-840мм; глибина культивації: до 200мм),

- Мотоблок Кентавр МБ2070Б-4 (4.00-10) 120 шт. (Потужність, кВт/к.с.: 5,2/7,0; тип палива: бензин; об?єм двигуна: 208см3; система запуску двигуна: ручний стартер; ширина культивації: 580-840мм; глибина культивації: до 200мм),

- Мотоблок Кентавр М52060Д 4 (1.00-10) 105 шт. (Потужність, кВт/к.с.: 4,4/6,0; тип палива: дизель: об?єм двигуна: 296см3; система запуску двигуна: ручний стартер; ширина культивації: 620/880/1140мм; глибина культивації: по 200мм),

у частково розібраному стані в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування.

Виробник: CHONGOING HUA TIAN HAO LI MACHINERY LLC.»;

- товар №2 - «Машини сільськогосподарські для оброблення грунту, навісні грунтофрези до мотоблоків. Застосовуються для інтенсивного розкришення (розпушення) грунту, знищення бур`янів, подріблення рослинних залишків, перемішування шарів грунту і вирівнювання поверхні поля:

- Фреза мотоблоку 6 секцій 24 ножі 465 шт.,

- Фреза мотоблоку 8 секцій 32 ножі 350 шт.;

- товар №3 «Обладнання для фільтрування або очищення газів, фільтри забору та очищення повітря для двигунів внутрішнього згоряння, для ремонту і технічного обслуговування сільськогосподарської техніки, не військового призначення: Фільтр повітряний під гофру ДБ 170F - 10шт. Фільтр повітряний (масляна ванна) нового зразка ДД178F - 10шт.»;

- товар №4 - «Зчеплення у складенні та їх частини, призначені для передачі крутного моменту, плавного перемикання передач, гасіння крутильних коливань, короткочасного від?єднання трансмісії від двигуна. Запасні частини до сільськогосподарської техніки: Диск зчеплення в зборі МБ2060-МБ2090 10 шт. Важіль зчеплення в зборі МБ2060-МБ2090 10 шт. Важіль зчеплення в зборі МБ2060-МБ2090 10 шт. Диск зчеплення в зборі МБ2060-МБ2090 10 шт. Важіль зчеплення в зборі МБ2060-МБ2090 10 шт.»;

- товар №5 - «Частини та пристрої моторних транспортних засобів товарних позицій 8701-8705. Запасні частини до тракторів сільськогосподарських в асортименті: Важіль заднього ходу МБ2070Б-4 10 шт. Ручка газу МБ2060-МБ2090 10 шт. Важіль заднього ходу МБ2070Б-4 10 шт. Ручка газу МБ2060-МБ2090 10 шт. Важіль заднього ходу МБ2070Б-4 10 шт. Ручка газу МБ2060-МБ2090 10 шт.»;

- товар №6 - «Вимикачі та перемикачі для напруги не більш як 60В кнопкові. Для ремонту і технічного обслуговування сільськогосподарської техніки: Кнопка «стоп Двигун» МБ2070Б-4 10 шт.»;

- товар №7 - «Електроприлади для запалювання або пуску бензинових двигунів внутрішнього згорання, свічки запалювання. Запасні частини для тракторів цивільного сільськогосподарського призначення: Свічка запалювання (F7IC) 168F/170F 10 шт. Свічка запалювання (F7TC) 168F/170F 10 шт.»;

- товар №8 - «Механічні ручні пристрої без вмісту в середині електричних приладів, стартери призначені для ручного запуску двигунів шляхом розкручування маховика тросом. Для ремонту і технічного обслуговування сільськогосподарської техніки, не військового призначення: Стартер у зборі ДД186F 10 шт. Стартер у зборі ДД186F 10 шт. Стартер у зборі ДД186F 10 шт.»;

- товар №9 - «Інструмент у наборах до сільськогосподарської техніки з недорогоцінних металів, з двох або більше товарних позицій. У тканевих мішках для роздрібної торгівлі, складається з гайкових ключів, викруток, ключів спеціального призначення: ЗІП до мотоблока МБ2060 10 шт. ЗІП до мотоблока МБ2060 - 10 шт.»;

- товар №10 - «Пробки, кришки, ковпачки та інші пристосування для герметизації, закупорювання з пластмаси. Частини до сільськогосподарської техніки: Кришка паливного бака ДД186F 10 шт. Кришка паливного бака ДД186F - 10шт. Кришка паливного бака ДД186F 10 шт.»;

- товар №11 - «Прокладки з пароніту для двигунів внутрішнього згоряння, КПП та інших деталей сільськогосподарської техніки, не військового призначення: Прокладка коробки передач МБ2060-МБ2090 10 шт. Прокладка коробки передач МБ2060-МБ2090 10 шт. Прокладка коробки передач М52060-МБ2090 10 шт.»,

і з метою митного оформлення цього товару позивачем подано до Тернопільської митниці 06.01.2025р. митну декларацію №25UA71U5 (далі МД), у якій митну вартість задекларованого товару декларантом визначено за ціною договору (контракту), при цьому на підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт HL/5 від 07.12.2023р.; додаток (специфікації) до нього №2024-3 та №2024-3-z від 02.08.2024р.; рахунок-фактура (інвойс) №НL2024-3 від 11.09.2024р.; пакувальний лист до нього від 11.09.2024р.; банківські платіжні інструкції №991 від 03.09.2024р., №1046 від 04.10.2024р., №1066 від 22.10.2024р.; заява на купівлю валюти №1308 від 04.10.2024р.; сертифiкат походження товару (Certificate of origin) №24C840000072/50014 від 22.11.2024р.; технічні характеристики товарів від 11.09.2024р.; договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №2712/917/2022 від 27.12.2022р.; заявка на перевезення №145 від 18.10.2024р.; коносамент №ZH240900339 від 26.09.2024р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №L72675 від 26.12.2024р.; акт виконаних послуг від 03.01.2025р.; довідка про транспортні витрати від 26.12.2024р.; залізничні товаро-транспортні накладні від 19.12.2024 №010070, №010071та №010072.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, та позивачем були надані додаткові документи: банківські платіжні інструкції: №№ 991, 1046, 1066, звірені банківською установою; виписку з власного банківського рахунку за вересень, жовтень 2024 р.; прайс-лист виробника та комерційну пропозицію виробника від 23.07.2024р.; але митним органом 07.01.2025р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000007/2 /а.с. 15-16/, яким митну вартість задекларованого товару визначена за резервним методом, та яке є предметом оскарження у цій справі.

При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, у якості обґрунтування необхідності та правомірності прийняття ним рішення, яке є предметом оскарження у цій справі, посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару документах, які зробили неможливим визначення певних складових частин митної вартості оцінюваних товарів, наслідком чого стала неможливість застосування обраного декларантом способу визначення митної вартості задекларованих товарів за основним методом за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, та необхідність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Господарського кодексу України, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Господарського кодексу України форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами.

Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року №959-XII передбачено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України (надалі - МК України) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості з точки зору її повноти і прав (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Згідно з статтею VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною ч.1 ст.50 Митного кодексу України встановлено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому ч.2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, при цьому такий висновок кореспондується із положеннями п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, і контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Сукупний аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З наданої суду копії рішення відповідача, про коригування митної вартості товарів /а.с. 15-16/, яке є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що виключає можливість застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Так під час розгляду цієї справи судом встановлено, що за результатами опрацювання наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару відповідачем зроблено висновок про наявність розбіжностей в поданих документах, який унеможливлює визначення митної вартості за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору(контракту)) зроблено з огляду на те, що:

1) до митного оформлення надано рахунок на перевезення від 26.12.2024 №L72675, акт виконаних робіт від 03.01.2025 №б/н, заявка на перевезення №145 від 18.10.2024, довідка про транспортні витрати від 26.12.2024 №б/н, договір на перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) від 27.12.2022 № 2712/917/2022, де перевізником/виконавцем зазначено Global Сопtаiпеr Lines Latvija SrA, відповідно до ж/д від 19.12.2024 №№010070, 010071, 010072 до виконання перевезення вантажу залізничним транспортом залучались треті особи, безпосередні перевізники даного вантажу, проте декларантом не надано жодних документів, які засвідчують договірні засади надання вказаних послуг та документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування залізничного транспортування вантажу, що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості;

2) коносамент від 26.09.2024 №ZH240900339 жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки;

3) платіжні інструкції від 04.10.2024 №1046, від 22.10.2024 №1066, від 03.09.2024 №991 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки неможливо співставити з поставкою оцінюваного товару, зокрема:

- у графі 70 платіжних інструкцій міститься посилання на реквізити документів, які не стосуються даної поставки;

- не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216);

4) в сертифікаті про походження товарів від 22.11.2024 №24C840000072/50014 зазначено класифікаційний код на рівні товарної підпозиції 843290, в супровідному документі Т1 від 19.12.2024 №24ROCT1900M62556K6 зазначено класифікаційний код на рівні товарної підпозиції 870129, проте в МД від 06.01.2024 №25UA71U5 заявлено одинадцять класифікаційних коди УКТЗЕД;

5) згідно із п. 2 Специфікації від 02.08.2024 №2024-3 до контракту від 27.12.2022 №KL/4 поставка товару мала бути здійснена в жовтні-листопаді 2024р., проте фактично поставка товару здійснюється у грудні 2024р.;

6) прайс-лист № б/н від 23.07.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB CHONGQING, що обмежує конкурентність;

7) комерційна пропозиція від 23.07.2024 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB CHONGQING, що обмежує конкурентність.

Стосовно тверджень митного органу про те, що декларантом не надано жодних документів, які засвідчують договірні засади надання послуг та документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування залізничного транспортування вантажу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст. 1, ч. 1 ст. 14 Конвенції ООН «Про морське перевезення вантажів 1978 року» від 31.03.1978, перевізник означає будь-яку особу, якою або від імені якої з вантажовідправником укладено договір морського перевезення вантажу. Коли перевізник або фактичний перевізник приймає вантаж у своє відання, перевізник на вимогу вантажовідправника зобов`язаний видати вантажовідправнику коносамент.

За приписами ст. 1 «Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент» від 25.08.1924, Перевізник включає власника судна або фрахтувальника, що є стороною в договорі перевезення з відправником.

Судом встановлено, що в даному випадку перевезення вантажу здійснювалось відповідно до укладеного договору міжнародного морського перевезення (фрахту) №2712/917/2022 між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (клієнт) та компанією «Global Container Lines Latvija SIA» (експедитор), предметом якого є надання експедитором клієнту послуг з транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта, в тому числі з організації перевезень різними видами транспорту, перевалки в портах і надання інших узгоджених сторонами послуг.

Як вбачається з відомостей заявки на перевезення, рахунку на оплату, акту виконаних послуг, довідки про транспортні витрати перевезення спірної товарної партії в даному випадку має ознаки мультимодального перевезення, тобто перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення», за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Договірні відносини щодо перевезення спірної товарної партії у позивача наявні виключно з компанією-перевізником «Global Container Lines Latvija SIA». При цьому будь-які договори з приводу транспортування задекларованого товару з третіми особами позивачем не укладались, що обумовлює неможливість наявності у нього таких договорів або комерційних документів.

Так Верховний Суд у постанові від 13.08.2020р. у справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію з приводу залучення для виконання послуг з перевезення інших осіб, а саме: «за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти. Таким чином, вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом N GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016 року, а саме "GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd", адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп»».

Отже твердження відповідача про не повноту включення витрат, пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України є необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно посилання відповідача на те, що коносамент від 26.09.2024 №ZH240900339 жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що воно є помилковим, оскільки митницею не враховано, що на даний час в міжнародній практиці морських перевезень все частіше використовується електронний документообіг первинних документів, в тому числі коносаментів.

Наданий коносамент є телекс-релізом оригіналу коносамента, оформленого перевізником. Телекс-реліз - це електронне повідомлення, яке відправляється цією лінією або її агентом в порту навантаження в їх офіс в порту вивантаження електронною поштою або по операційній програмі судохідної компанії, інформуючи тим самим про те, що вантажовідправник або експортер здав один або всі оригінали коносамента, які були видані лінією в порту відвантаження і що товар може бути виданий конкретному вантажоотримувачу без надання ним оригіналу коносамента. Телекс-реліз не впливає на вартість товару, адже не містить вартісних показників.

Отже доводи митного органу щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість товару, через те, що телекс-реліз коносаменту не містить будь-яких підписів, штампів, печаток є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо доводів митного органу, що платіжні інструкції від 04.10.2024 №1046, від 22.10.2024 №1066, від 03.09.2024 №991 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки неможливо співставити з поставкою оцінюваного товару, зокрема:

- у графі 70 платіжних інструкцій міститься посилання на реквізити документів, які не стосуються даної поставки;

- не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216), колегія суддів зазначає наступне.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що в графі 70 вказаних платіжних інструкцій міститься посилання, як на специфікацію №2024-3, за якою здійснювалась поставка задекларованого товару, так і на інші специфікації, за якими здійснювались інші поставки товару на підставі цього ж контракту та які не мають жодного відношення до спірної поставки, тому не повинні були надаватись товариством митному органу.

Оплата однією платіжною інструкцією за декількома специфікаціями не заборонена діючим валютним законодавством.

Суми оплати у платіжних інструкціях ідентифікуються зі специфікацією №2024-3, як безпосередньо у платіжних інструкціях, так і у заяві на купівлю валюти, тому зазначення в платіжних інструкціях інших специфікацій жодним чином не вплинуло на можливість здійснення митницею перевірки саме числових показників вартості товару за контрактом.

Обмін інформацією та документами між позивачем та банківською установою здійснюється за допомогою комплексної програми дистанційного банківського обслуговування для корпоративних клієнтів «Клієнт-банк», яка вирішує задачі інформаційного і платіжно-розрахункового обслуговування юридичних осіб та забезпечує зв`язок з банком за допомогою захищених каналів зв`язку мережі Інтернет, з використанням електронного цифрового підпису.

Надані митному органу платіжні інструкції формувались в електронному вигляді в програмі «Клієнт-банк» з електронним цифровим підписом відповідальної особи платника.

Банківські платіжні інструкції, які в рамках даної поставки підтверджують факт оплати вартості товару містять відмітки банку про проведення валютної банківської операції з переказу грошових коштів, що засвідчено також штампом банку та підписом відповідальної особи банку, що свідчить як про відповідність заповнення реквізитів даних платіжних інструкцій в іноземній валюті вимогам розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, так і про прийняття та виконання їх банком.

Так Верховний Суд у постанові від 02.03.2021 №380/842/20 висловив наступну правову позицію щодо умов оплати, а саме: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 Митного кодексу України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Ухвалюючи рішення, суди виходили з того, що у розумінні статті 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару; тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.10.2020 у справі №320/2455/19 щодо відомостей платіжного документу, судом визначено: «Квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару не існує».

Таким чином доводи митного органу щодо того, що надані платіжні інструкції не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, у зв`язку з чим неможливо визначити митну вартість ввезеного товару, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними та не прийняв до уваги.

Щодо посилань митного органу на те, що згідно із п. 2 специфікації від 02.08.2024 №2024-3 до контракту від 27.12.2022 №KL/4 поставка товару мала бути здійснена в жовтні-листопаді 2024р., проте фактично поставка товару здійснена у грудні 2024р., суд першої інстанції вірно звернув увагу, що відповідач, в свою чергу, жодним чином не обґрунтував, яким чином це впливає на можливість здійснення перевірки саме числових показників заявленої митної вартості задекларованого товару.

Стосовно посилання відповідача на те, що прайс-лист № б/н від 23.07.2024р. та комерційна пропозиція від 23.07.2024р. № б/н містять інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 01.03.2023 року у справі №420/18880/21, від 08.12.2022 року у справі №420/2792/19, від 23.10.2020 року у справі №810/690/17.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, колегія суддів виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що позивачем під час здійснення митного оформлення задекларованого товару надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження визначення ним митної вартості задекларованого товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України і ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що зазначені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості висновки митного органу не є розбіжністю, яка вливає на числові значення митної вартості, оскільки стосуються умов оплати за товар, які чітко визначені сторонами за зовнішньоекономічним контрактом та виконані ними.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості, із посиланням на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів прийняте митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 11.04.2025р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2025р. у справі №280/908/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 16.10.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов