Справа № 182/2896/25
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2896/25
Провадження № 2-а/0182/75/2025
У Х В А Л А

Іменем України

21.10.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник Здоровець Сергій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 року представник позивача Здоровець С.В. звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 4/1289 від 08.11.2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). У постанові зазначається, що, 13.10.2024 року на адресу зареєстрованого місця проживання громадянина ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 було направлено засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення повістку про виклик останнього на 25.10.2024 року об 11:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки даних. 25.10.2025 року о 11-00 год. ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин на це, не повідомив про причину неявки протягом трьох днів, чим порушив вимоги підпункту 2 пункт 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), абз.7 ч. 3, пункт 2,5 абз.1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Враховуючи вищевикладене в оскаржуваній постанові встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Дану постанову позивач вважає протиправною, просить суд її скасувати, у разі задоволення позову зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути йому сплачений штраф в розмірі 34 000 грн., а також стягнути з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 000 грн.

Крім того, в позові позивач ставить питання про поновлення строку оскарження постанови, зазначаючи, що пропустив його з поважних причин, оскільки ознайомився з постановою лише 06.05.2025 року, що випливає зі змісту відповіді на адвокатський запит та скріншоту електронної поштової скриньки представника позивача.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , роз`яснено відповідачу його право на підготовку відзиву на позовну заяву (а.с.41-43).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 року до участі у справі за клопотанням позивача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог (а.с.57-58).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками на їх юридичну адресу, пакет документів доставлявся до адресата кур`єром суду, про що свідчить запис в журналі вихідної кореспонденції, згідно якого поштове відправлення отримано старшим лейтенантом ОСОБА_3 (а.с.45а). Крім того, 02.07.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно було направлено запит про витребування доказів, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.56а).

09.09.2025 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнають, посилаючись на наступне. Зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не є юридичною особою, а є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно не має розрахункових рахунків в органах Казначейства України, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат не може бути задоволена. Позивачем не виконано його обов`язок щодо отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та явки у зазначене місце та строк, свої облікові дані він не оновив, тому відповідач не мав можливості перевірити бронювання позивача підприємствами, які не знаходяться на території його обслуговування. Крім того, представник відповідача зазначає ОСОБА_4 , що позивачем пропущений строк на оскарження постанови, а правова необізнаність чи пошук адвоката не можуть бути підставою для поновлення строку на судове оскарження. З цих підстав просить суд відмовити в задоволенні позову.

05.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначають, що відповідно до частини першої 296 КУпАП, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість. Відповідно до положень статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. Відповідно до норм ст. 45 Бюджетного кодексу України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів визначений Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі Порядок № 787). Порядком № 787 визначено спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах та шляхи відновлення становища, яке існувало до порушення його права. З урахуванням наведеного вимоги позивача про повернення сплаченої ним суми адміністративного штрафу підлягають вирішенню з використанням механізму повернення з бюджету помилково сплачених грошових коштів на підставі звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету з метою формування ним подання та скерування означеного подання на виконання до відповідного органу Казначейства. Відтак, додаткової необхідності зобов`язання органу Казначейства в судовому порядку до дій у функціонально-правовому сенсі за наявності нормативно-правового механізму повернення немає.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону №2232-XII передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Ця норма чинна з 04.04.2024.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є військовозобов`язаним громадянином України.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_3 ) № 4/1289 від 08.11.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210-1 КУпАП (а.с.32-33).

Разом з тим, приписами ч.1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальний строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений частиною другою статті 286 КАС України, відповідно до якої позовну заяву може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як зазначає позивач в своєму позові, зі спірною постановою він ознайомлений лише 06.05.2025 року, отримавши відповідь на адвокатський запит.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд неодноразово вказував (постанова від 22.04.2020 року у справі №811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а.

Як зазначає в позові позивач, в березні 2025 року АТ «Універсал Банк» (його обслуговуючий банк) повідомив останнього про відкриття щодо нього виконавчого провадження №77583397, в якому стягувачем є ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24.03.2025 року ОСОБА_1 задля унеможливлення арешту банківських рахунків та занесення його до Єдиного державного реєстру боржників вирішив повністю сплатити штраф та витрати на виконавче провадження в сумі 37 768 грн.

Разом з тим, договір про надання правової допомоги був укладений позивачем з адвокатом Здоровець С.В. лише 25.04.2025 року, а правова необізнаність чи тривалий пошук адвоката не можуть бути поважною підставою для поновлення строку на судове оскарження .

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропущення ним строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення, які б дійсно підтверджували істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо оскарження спірної постанови, а до суду він звернувся лише 14.05.2025 року, суд приходить до висновку про недоведеність поважності причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а тому в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.7,9,210-1,235,245, 251, 268,278 КУпАП, ст.ст. 2,3,72,77,123,240 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник Здоровець Сергій Вікторович, про поновлення йому строку звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник Здоровець Сергій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі адміністративне правопорушення - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя: О. В. Рунчева