Справа № 260/8377/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/8377/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Калинич Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Деяк О.М.,

за участі:

представник позивача: не з`явився,

представник відповідача: Ракущинець А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до суду із заявою в порядку ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 158596,93 грн.

Обґрунтовуючи заяву контролюючий орган зазначає, що відповідач є платником податків і зборів і за нею рахується податкова заборгованість зі сплати податку на прибуток в загальній сумі 158596,93 грн., яка в добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся з цією заявою до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 16.10.2025 року на 17:00 год. Цією ж ухвалою, ОСОБА_1 встановлено строк для подання до суду відзиву. Зазначену ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 15.10.2025 о 17:20 год.

Ухвалою суду від 15.10.2025 року було внесено виправлення в ухвалу суду від 14.10.2025 року, про що відповідача було повідомлено телефонограмою від 16.10.2025 року, яка міститься в матеріалах справи.

З урахуванням встановлених КАС України скорочених строків розгляду справи даної категорії, виклик сторін здійснювався в порядку ст.268 КАС України.

Представником відповідача 16 жовтня 2025 року було подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивачем неправильно нараховані податки, не у відповідності до Рішення ради. Крім того наголошує, що спірні об`єкти нерухомості використовуються фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в межах господарської діяльності, що класифікується у секції С КВЕД ДК 009:2010, за своїм функціональним призначенням відносяться до будівель промисловості в розумінні ДК 018-2000, а тому на такі розповсюджується податкова пільга, передбачена абз. є пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Представник Головного управління ДПС у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, проте 16.10.2025 року таким засобами системи «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі представника ГУ ДПС у Вінницькій області.

Представник відповідача у судовому засіданні проти поданої заяви заперечував. Надав усні пояснення, в яких підтримав позицію, викладену у відзиві на заяву. Представник відповідача вважає, що нарахування податкового боргу є необгрунтованим, а тому просить відмовити у задоволенні заяви податкового органу.

Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є платником податків і зборів, передбачених ПК України та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС України у Вінницькій області.

Згідно з карткою особового рахунку платника податків за відповідачем рахується податковий борг в сумі 158596,93 грн. зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості. Датою виникнення такого боргу є 09.08.2025 року.

З метою погашення податкового боргу податковим органом було направлено на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу №0-0232 від 12.09.2025 року. Вказана вимога надіслана на адресу ОСОБА_1 , зазначену в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків, однак залишилась без виконання відповідачем

У зв`язку з самостійною несплатою податкового боргу відповідчем, Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду з цією заявою про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується таким.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До сфери регулювання Податкового кодексу України (далі - ПК України) належать відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, згідно до п.1.1 ст.1 ПК України.

Згідно з п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами є - податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених п.п.41.1.2 п.41.1), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За змістом п.п.19.1.1.2 п. 19.1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст.193 ПК України, зокрема: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Головними завданнями контролюючих органів є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильність обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових встановлених законодавством доходів (далі - податки, інші платежі).

В свою чергу ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно з ст.15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з ПК України або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з ІІК України.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 ПК України).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з карткою особового рахунку платника податків за відповідачем рахується заборгованість в сумі 158596,93 грн. зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Судом встановлено, що податкова заборгованість у відповідача виникла відповідно до податкових повідомлень-рішень №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717 від 12.05.2025 року, згідно з якими контролюючим органом було нараховано ОСОБА_1 податкове зобов`язання в сумі 158596,93 грн., з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Згідно з п.42.1 ст.42 ПК України, податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Зазначені податкові повідомлення-рішення було вручено відповідачу особисто під підпис, що підтверджується відповідними підписами на корінцях податкових повідомлень-рішень від 12.05.2025 року, копії який містяться в матеріалах справи.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 57.3 ст.57 ПК України регламентовано, що у разі визначення зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкові повідомлення-рішення №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717, №0-0717 від 12.05.2025 року ОСОБА_1 не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача.

Таким чином, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, суми є узгодженими грошовими зобов`язаннями.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, у відповідності до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України несплачена заборгованість у сумі 158596,93 грн. вважається податковим боргом.

Відповідно до ст.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 в установлені строки узгодженої суми грошового зобов`язання, контролюючим органом було сформовано та направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача податкову вимогу №0-0232 від 12.09.2025 року разом з детальним розрахунком суми податкового боргу до податкової вимоги, які були вручені відповідачу 20.09.2025 року, що підтверджується наявною копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.42.4 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В даному випадку документи належним чином вручено відповідачу.

Станом на день звернення податкового органу до суду відповідачем податкова вимога №0-0232 від 12.09.2025 року не оскаржувалась, не скасована та не відкликана, а відтак податкова вимога є дійсною. Доказів протилежного відповідачем не надано.

В свою чергу, відповідно до довідки про суму боргу по ФО ОСОБА_1 та витягу з інтегрованої картки платника податків слідує, що податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості сумі 158596,93 грн., залишається не сплаченим відповідачем.

Не надано суду доказів сплати вказаного податкового боргу і станом на дату розгляду справи.

Підпунктом 20.1.34. п.20.1. ст.20 ПК встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Норми п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України встановлюють, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Право звернення до суду суб`єктом владних повноважень - податковим органом визначено статтею 94 ПК України, а саме: на суд покладено обов`язок перевірити обґрунтованість рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Відтак, для здійснення судового контролю за рішенням податкового органу, яке зачіпає права та інтереси платника податків, податковий орган зобов`язаний звернутись до суду.

Зверненню податкового органу до суду передує процедура застосування адміністративного арешту, встановлена статтею 94 ПК України, відповідно до якої контролюючим органом може бути накладено арешт на майно платника податків, який полягає в обмеженні або забороні платнику податків у реалізації прав розпорядження або користування його майном. Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (п.94.1).

Пунктом 95.1 ст.95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 ст.95 ПК стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3. ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В свою чергу, згідно з п.5 ч.1 ст.283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Відповідно до приписів ч.2 ст.283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.

В даному випадку обставиною, що зумовлює звернення до суду, є сплив 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) платнику податкової вимоги (12.09.2025 року).

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі матеріали, вбачається, що з огляду на надіслання відповідачу вимоги 12.09.2025 року, то саме з цієї дати обраховується 30 - денний строк, передбачений п.95.2 ст.95 ПК України, після спливу якого (13.10.2025) протягом 24 годин заявник мав право звернутися до суду із заявою, передбаченою приписами ст.283 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 283 КАС України, - суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку (частина п`ята). Ухвалу про відмову в прийнятті заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 24 годин з моменту її постановлення (частина шоста). Обчислення строку для розгляду заяви судом відбувається в годинах, та суд повинен прийняти рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин, відлік якого розпочинається з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду (частина сьома). До цього строку включаються години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Рішення суду у справах, визначених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню (частина восьма).

Крім того, КАС України визначено, що при розгляді цієї категорії термінових справ днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду (частина п`ята статті 270) Розгляд термінової адміністративної справи закінчується проголошенням повного судового рішення (частина перша статті 271). Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені (частина третя статті 272).

Тобто, податковий орган, звертаючись до адміністративного суду, самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до статті 283 КАС України з метою термінового розгляду, про що обов`язково зазначається в позовній заяві (заяві). Законодавцем визначено, що в порядку ст.283 КАС України податковий орган може звернутись виключно у разі безспірності таких вимог, оскільки в протилежному випадку суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження відповідно до частини четвертої статті 283 КАС України у зв`язку з наявністю спору про право.

Відмова у відкритті провадження відповідно до частини п`ятої цієї статті дає право податковому органу звернутись в порядку загального провадження, але таке звернення можливе і без попереднього звернення до суду в порядку, визначеному статтею 283 КАС України, адже спір про право може виникнути і на етапі застосування адміністративного арешту податковим органом, а тому, звернення до суду з заявою відповідно до статті 283 КАС України в такому випадку може бути недоцільним. В будь-якому випадку спір про право повинен бути не уявним, а реальним, та суду необхідно надати докази про звернення за вирішенням спору в адміністративному чи судовому порядку.

Законодавцем встановлено, що суд повинен перевірити обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна, та в разі наявності спору про право, такий розгляд здійснюється в загальному позовному провадженні. Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 3 КАС України). Відтак, здійснюючи розгляд справи в порядку загального провадження, суд зобов`язаний перевірити дотримання критеріїв, встановлених частиною другою статті 2 КАС України з метою досягнення основного завдання адміністративного судочинства - справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спору у сфері публічно-правових відносин.

Щодо доводів представника відповідача про неправильність нарахування податку, суд зазначає наступне. В межах даної справи, суд не вправі перевіряти правильність нарахування податку та наявність чи відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати такого. Порядок нарахування та сплати податків розглядаються в межах справ щодо оскарження податкових повідомлень-рішень. Відтак такі доводи представника відповідача суд до уваги не бере.

Як встановлено частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Разом з тим доказів сплати податкового боргу відповідно до податкової вимоги №0-0232 від 12.09.2025 року на суму 158596,93 грн. відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались, суми податкових зобов`язань не сплачені, у зв`язку з чим виникла необхідність ГУ ДПС у Вінницькій області звернутись до суду про стягнення коштів за податковим боргом в порядку, передбаченому п.5 ст.283 КАС України.

Відповідно до приписів ч.8 ст.283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

В той же час податковий орган в цій справі звернувся з заявою щодо стягнення коштів за податковим боргом, що передбачено п.5 ч.1 ст.283 КАС України.

Таким чином, суд констатує, що рішення у цій справі не підлягає негайному виконанню, оскільки таке не передбачено приписами ч.8 ст.283 КАС України.

Не передбачено негайне виконання рішення суду у справах, визначених п.5 ч.1 ст.283 КАС України, і нормами ст.371 КАС України, зокрема ч.1.

У силу положень ч.2 ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області (21028, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, код ЄДРПОУ ВП 44069150) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму податкового боргу у сумі 158596 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 93 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до частини 8 статті 283 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення.

З огляду на положення статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич