Справа № 560/13376/25
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

17 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2025 № 20, яким відмолено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійному фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 18.08.1981 по 01.03.2003 в Кам`янець-Подільському електромеханічному заводі, Відкритому акціонерному товаристві «Кам`янець-Подільський електромеханічний завод» до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійному фонді України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» згідно заяви від 23.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2025 № 20 їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому зазначає, що їй протиправно не враховано період роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003.

Ухвалою суду від 05.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2025 № 20 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 23.01.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону №1058-ІV.

При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки назва підприємства на печатці при звільненні не відповідає назві при зарахуванні на роботу та відсутня повна інформація про реорганізацію підприємства.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

З урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк не скористалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

23.01.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2025 № 20 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказано, що страховий стаж особи становить 10 років 0 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

До загального страхового стажу, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.03.1981 не зараховано період роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003, оскільки назва підприємства на печатці при звільненні не відповідає назві при зарахуванні на роботу та відсутня повна інформація про реорганізацію підприємства.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2200-0209-8/9961 від 04.02.2025.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років (ч.2 ст.26 Закону №1058-ІV).

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановив суд, позивачу відмовлено у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.03.1981, оскільки назва підприємства на печатці при звільненні не відповідає назві при зарахуванні на роботу та відсутня повна інформація про реорганізацію підприємства.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Згідно записів №4-16 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працювала в Кам`янець-Подільському електромеханічному заводі, зокрема:

- 18.08.1981 прийнята на роботу і зарахована в механоскладальний цех учнем слюсаря складальника електричних машин та апаратів;

- 08.10.1981 присвоєно другий розряд слюсаря складальника електричних машин та апаратів;

- 08.09.1983 присвоєно третій розряд слюсаря складальника електричних машин та апаратів;

- 01.05.1986 переведена в механоскладальний цех №10 комірником;

- 03.10.1986 переведена слюсарем складальником електричних машин та апаратів другого розряду;

- 01.06.1988 у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці (ЕТКД-19, 1986 року видання) підтверджено другий розряд складальника електричних машин та апаратів;

- 12.07.1988 переведена в ливарно-механічний цех №6 складальником електричних машин та апаратів другого розряду;

- 22.09.1994 переведена в цех №12 учнем штампувальника;

- 01.11.1994 присвоєно другий розряд штампувальника;

- 01.01.1996 переведена штампувальницею другого розряду в цех по виготовленню товарів народного споживання №2;

- 01.09.1996 переведена штампувальницею другого розряду в складальних цех №14;

- 01.01.2000 переведена в складальне виробництво штампувальницею другого розряду;

- 01.01.2023 звільнена по переводу в приватне підприємство "АСУ-2002" п.5 ст. 36 КЗпП України.

Вказані записи містять дату прийому та звільнення з роботи, номери та дати наказів, відбиток печаток підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім цього, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довідка товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський електромеханічний завод" від 10.07.2025 №68/12, згідно якої наказом регіонального управління фонду Держмайна України №466 від 21.06.1994 Кам`янець-Подільський електромеханічний завод перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Кам`янець-Подільський електромеханічний завод" (ВАТ "К-ПЕМЗ"). Згідно рішення загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Кам`янець-Подільський електромеханічний завод", протокол №16 від 19.08.2010, Відкрите акціонерне товариство "Кам`янець-Подільський електромеханічний завод" з 22.10.2010 перетворене в товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський електромеханічний завод" (ТДВ "К-ПЕМЗ").

Разом з тим, позивач не має нести тягар відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через порушення порядку заповнення трудової книжки, а наявність певних недоліків у трудовій книжці, на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи згідно із записами у трудовій книжці.

Позивач просить зарахувати до страхового стажу період роботи з 18.08.1981 по 01.03.2003. При цьому суд враховує, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії, відповідачем не враховано до страхового стажу період роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003.

До страхового стажу уже зараховано період роботи з 02.01.2003 по 01.03.2003.

Таким чином, враховуючи те, що в тривалість страхового стажу ОСОБА_1 враховано період роботи з 02.01.2003 по 01.03.2003, підстави для додаткового врахування в тривалість страхового стажу періоду роботи з 02.01.2003 по 01.03.2003 відсутні (оскільки подвійне зарахування стажу законодавством не передбачено).

Як наслідок, слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003. В задоволенні позовних вимог щодо зарахування інших періодів слід відмовити, оскільки такі уже зараховані. Тому у цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням періодів страхового стажу, які підлягають зарахуванню та самостійно визначеного пенсійним органом, в сукупності стаж позивача достатній для призначення пенсії за віком (більше 22 років). Також позивач досягнув необхідного для призначення пенсії віку.

Таким чином, є протиправним та підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2025 № 20 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до ч.1ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 63 років 11.01.2025, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 23.01.2025, тобто в межах строку, визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення і виплата пенсії має відбутися з 12.01.2025 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки рішення від 30.01.2025 № 20 про відмову у призначенні позивачу пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Також суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, умовою відшкодування стороні понесених витрат на правничу допомогу адвоката відповідно до приписів ст. 134 та ст.137 КАС України є встановлення їх розміру згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак позивачем не надано договору про надання правничої допомоги, документів, підтверджуючих факт оплати позивачем наданих послуг, а також детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт).

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують здійснення оплати витрат на професійну правничу допомогу, підстави для розподілу таких витрат відсутні.

Водночас, у разі дотримання вимог, визначених статтями 134 та 139 КАС України, позивач не позбавлений права звернутись до суду із клопотанням про присудження на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.01.2025 № 20 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.08.1981 по 01.01.2003, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.03.1981 та призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12.01.2025.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17 жовтня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053 , код ЄДРПОУ - 42098368)

Головуючий суддя Д.А. Божук