Справа № 385/1094/25
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

23.10.25 м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання Ільченко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Благовіщенське Кіровоградської області, в порядку спрощеного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови №149/27 від 07.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить:

-поновити строк на оскарження постанови №149/27 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 28.10.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

- постанову №149/27 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 07.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. - скасувати та закрити провадження у справі.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.04.2025 № 149/27 відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 28.10.2024 року, через систему АІТС «ОБЕРІГ» було сформована та направлено за адресою місця реєстрації повістку № 841914 про виклик о 09:00 09.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

09.11.2024 о 09:00 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, частини 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 24, п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560.

Фактично, провина ОСОБА_1 зводиться до неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою.

В той же час, ОСОБА_1 стверджує, що повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на його адресу реєстрації не надходили.

У зв`язку з чим, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 201-1 КупАП та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.

Адміністративна справа розглянута без участі ОСОБА_1 , про розгляд справи ОСОБА_1 не повідомлявся, протокол про адміністративне правопорушення не складався, копію постанови ОСОБА_1 не отримував.

10.07.2025 в рамках виконавчого провадження № 78029246 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та належать ОСОБА_1 .

Лише після отримання повідомлення про арешт рахунків ОСОБА_1 , з матеріалів виконавчого провадження дізнався про винесення відносно нього постанови по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 201-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.04.2025 №149/27 та відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно статті 235 КУпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

За приписами частини 1 статті 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, ОСОБА_1 в порядку статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виклик не отримував.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, позивач стверджує про не доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 07.04.2025 № 149/27, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами позивач ствержує про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

12.09.2025 року Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким категорично не погоджується з заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі посилаючись на слідуючі доводи.

З протоколу про адміністративне правопорушення №149 від 25.03.2025 року, який міститься в матеріалах адміністративного провадження видно, що протокол складався в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , до якого були доведені зміст ст.63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме о 10.00 годині 07.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під роз`ясненнями проставлена дата «25.03.2025 року» та підпис ОСОБА_1 .

Факт присутності ОСОБА_1 також підтверджується наданням ним пояснення у розділі «пояснення», де він власноруч написав текст: «До змісту протоколу претензій не маю».

У графі протоколу про отримання його копії проставлений підпис ОСОБА_1 .

В адміністративному провадженні міститься повістка №841914, сформована ЄДРПВР АІТС «Оберіг», опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, довідка про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», якими підтверджується факт виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.00 годину 09.11.2025 року та належного оповіщення.

Будучи обізнаним про час і дату розгляду справи, ОСОБА_1 не прибув для участі у розгляді адміністративної справи. Так справу розглянуто за його відсутності.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 07.04.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень (найменший розмір в межах санкції відповідної частини вказаної статті).

Копію постанови ОСОБА_1 направлено через Укрпошту, що підтверджується квитанцією.

Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності, то згідно ч.7 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Днем вчинення правопорушення, пов`язаного з неявкою на виклик до ТЦК та СП є день, коли особою не вчинені дії, які вона повинна була вчинити того дня, тобто 09.11.2025 року та протягом наступних 10 днів (3 повідомлення поважних причин та 7 явка після проходження обставин, які заважали прибути).

В теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому, неявка на виклик за повісткою не носить характер триваючого правопорушення, а є одноактним і вичерпується фактом неприбуття до певного місця у вказані час і дату.

Тому, в даному випадку строк давності притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 закінчується через рік після його вчинення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП доведена і його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до чинного законодавства, а його твердження про безпідставне притягнення спростовується фактичними даними, які містяться в матеріалах адміністративної справи і наведені у тексті відзиву та долученими матеріалами.

16.09.2025 року представник відповідача надіслав відповідь на відзив в якому зазначив наступне.

Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Для правильного застосування норм ст. 38 КУпАП необхідно встановити момент виявлення інкримінованого правопорушення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В своїх поясненнях представник відповідача визнає, що днем вчинення правопорушення, пов`язаного з неявкою на виклик до ТЦК та СП, є день, коли особою не вчинені дії, які вона повинна була вчинити того дня, тобто 09.11.2024 року, а також не пізніше наступних 10 днів (3 для повідомлення поважних причин та 7 для явки після усунення обставин, що заважали прибути).

При цьому, неявка на виклик за повісткою не носить характер триваючого правопорушення, а є одноактним і вичерпується фактом неприбуття до певного місця у вказані час і дату.

Тому в даному випадку строк давності притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення такого правопорушення ОСОБА_1 закінчується через рік після його вчинення.

Водночас звертає увагу, що держава (суб`єкт владних повноважень) має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж (див. постанову Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 804/15772/15).

Наведене свідчить, що чинним законодавством презюмується наявність у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 інформації про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення станом на 19.11.2024.

Більш того, як вбачається з наданих заперечень, 07.11.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 повернулось поштове відправлення (повістка), яке не було вручене адресату.

У подальшому на підставі цих обставин ОСОБА_1 оголошено в розшук, що і стало підставою для його затримання 25.03.2025 року о 01:00 працівниками Національної поліції та супроводження до ІНФОРМАЦІЯ_5 для з`ясування обставин оголошення його в розшук. У розшук ОСОБА_1 оголошено 23.11.2024.

Відповідно тримісячний строк притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 7 ст. 38 КУпАП, повинен обчислюватися саме з 23.11.2024 (з дня виявлення). Вказаний строк накладення стягнення сплинув 23 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження закриттю у зв`язку зі спливом строків притягнення та відсутністю належного повідомлення про виклик.

Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору та мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістомст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч.1ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно із ч. 7 ст. 38 КУпАП - адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення на позивача є день виявлення правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

25.03.2025 року було складено протокол №149 про адміністративне правопорушення (а.с.61 оборот, 62) відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з підстав неприбуття на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначений час 09 год. 00 хв. 09.11.2024 року.

Повістка №841914, від 28.10.2024 року ( а.с.64) направлена на адресу позивача, через Укрпошту, що підтверджується копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення ( а.с.64 оборот).

Факт виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.00 годину 09.11.2024 року та належного оповіщення, підтверджується також копією довідки Укрпошти про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с.65).

З протоколу про адміністративне правопорушення №149 від 25.03.2025 року, вбачається, що протокол складався в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , до якого були доведені зміст ст.63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме о 10.00 годині 07.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У графі протоколу про отримання його копії проставлений підпис ОСОБА_1 .

Будучи обізнаним про час і дату розгляду справи, ОСОБА_1 не прибув для участі у розгляді адміністративної справи.

Справу розглянуто за його відсутності.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 07.04.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень. ( а.с.65-оборот, а.с.66).

Відповідач стверджує, що копію постанови ОСОБА_1 направлено через Укрпошту, що підтверджується копією квитанції ( а.с.66-оборот) та факт отримання ОСОБА_1 копії постанови, підтверджується копією довідки Укрпошти про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с.67).

Однак, із вищезазначеної квитанції неможливо встановити, яке саме відправлення було адресовано ОСОБА_5 та не надано доказів вручення цього відправлення отримувачу.

Відповідачем порушено вимоги ст.268 КУпАП, а саме справу розглянуто за відсутності правопорушника та без надання його письмової згоди, як це визначено ч.5 ст.283 КУпАП.

Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд встановив, що 25.03.2025 року було складено протокол №149 про адміністративне правопорушення (а.с.61 оборот, 62) відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з підстав неприбуття на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначений час 09 год. 00 хв. 09.11.2024 року.

Отже, 09.11.2024 року відповідачу вже було відомо про факт неприбуття ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня.

Таким чином, датою вчинення правопорушення є 09.11.2024 року, а датою виявлення правопорушення є 19.11.2024 року, коли позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності було винесено 07.04.2025 року, більш ніж через три місяці, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Доводи відповідача про те, що днем виявлення адміністративного правопорушення у спірному випадку слід вважати 19.11.2024 року, на підставі п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, суд вважає необґрунтованими, оскільки, згідно оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач мав прибути у конкретну визначену дату та час 09.11.2024 року об 09 год.00 хв., чого ним здійснено не було, а тому, відповідачу одразу після неприбуття позивача до центру комплектування у визначені дату та час було достеменно відомо про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з цього моменту у відповідача розпочався перебіг строку для накладення адміністративного стягнення.

Крім того, суд враховує і той факт, що після 09.11.2024 року, відповідач 23.11.2024 року звернувся до органів поліції, з метою оголошення ОСОБА_1 у розшук, як військовозобов`язаного, який порушив правила військового обліку, однак, питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності не розглядалось.

Отже, враховуючи сплив тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, суд погоджується з доводами позивача про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне про адміністративне правопорушення саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч.7 ст. 38 КУпАП, відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченогост.38 КУпАП, суд приходить до висновку, що така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову №149/27 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 07.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративноїст відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строк згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дати складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса : АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1

Суддя: Л.Ю.Ясінський