Справа № 521/15367/25
Суддя: Михайлюк О. А.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/15367/25

провадження № 2-а/521/193/25

01 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси

в складі головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Тарасюк О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою серії ЕНА №5516513 від 18.08.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки вважає зазначену постанову необґрунтованою та безпідставною.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, відповідно до якого просив суд у задоволенні позову відмовити та заяву, відповідно до якої просив справу розглянути за відсутності сторони відповідача в порядку письмового провадження.

Відповідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5516513 від 18.08.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В даній постанові зазначено, що 18.08.2025 року о 21:26:21 за адресою: дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе) 21 км 700м, ОСОБА_1 керував ТЗ Рено номерний знак НОМЕР_1 , під час проїзду блокпосту був зупинений відповідно до п. 7 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», у відповідності до Постанови КМУ 1455 від 29.12.2021 з метою здійснення заходів з контролю в`їзду на територію, де введено воєнний стан, та під час перевірки документів, що підтверджують спеціальний статус особи посвідчення водія, саме посвідчення водія для перевірки не пред`явив, чим порушив вимоги п.п 2.4.а ПДР України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством; виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством;

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. На вимогу поліцейського, зокрема на місці здійснення спеціального поліцейського контролю, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, встановити особу, яка є суб`єктом правопорушення та притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснити їй права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, розглянути її клопотання, заслухати пояснення, по-третє, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Судом встановлено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення згідно із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5516513 від 18.08.2025 року є блокпост.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1455, блокпостом є посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Пункт 20 Постанови КМУ №1455 визначає, що включається до заходів контролю в`їзду/виїзду: 1) на блокпостах: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб; 2) поза межами блокпостів: виявлення порушення встановленого порядку переміщення осіб, транспортних засобів, вантажів (товарів) на територію, де встановлено особливий режим; затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів.

Відповідно до пункту 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1456 (далі - Постанова КМУ №1456) право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до пункту 10 Постанови КМУ №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно з п. 7 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Представником Департаменту патрульної поліції надано суду відзив на позов, до якого долучено диск з відеозаписом відеореєстратора інспектора патрульної поліції.

У відзиві на позовну заяву вказано, що після тривалого сперечання позивача з інспектором 2-го взводу 4-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Скліфосом Анатолієм Сергійовичем щодо причин зупинки керованого ним авто і підстав пред`явлення документів, в проміжку часу між 21 год. 10 хв. 08 сек. і 21 год. 10 хв. 15 сек. інспектор поліції СкліФос А.С. тричі висунув вимогу гр. ОСОБА_1 пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Всі три вимоги працівника поліції позивачем були проігноровані (залишені без виконання). Встановивши, що щойно гр. ОСОБА_1 здійснив закінчене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектор поліції Скліфос А.С. наказав водію з`їхати з основної проїжджої частини і припаркуватись справа. У зв`язку з тим, що між гр. ОСОБА_1 та інспектором поліції Скліфосом А.С. виникла напружена бесіда, для об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення був запрошений інший інспектор - Буров Станіслав Олегович. Після запрошення іншого інспектора, інспектор поліції Скліфос А.С. надав усні пояснення з приводу події інспектору поліції ОСОБА_2 . Підійшовши до авто позивача, о 21 год. 11 хв. 58 сек. інспектор поліції Буров С.О. привітався та представився гр. ОСОБА_1 , після чого повідомив про здійснення безперервного відеозапису події і почав роз`яснювати причини зупинки транспортного засобу позивача і положення законодавства, яким на водія ОСОБА_1 покладено обов`язок пред`являти запитувані документи поліцейському. Після всіх роз`яснень о 21 год. 17 хв. 10 сек. інспектор поліції Буров С.О. ще раз висуває вимогу пред`явити посвідчення водія відповідної категорії. Дана вимога позивачем знову залишається без виконання і гр. ОСОБА_1 знов переходить до суперечок з поліцейським (проміжок часу між першими трьома вимогами і останньою становить вже 6 хвилин). У зв`язку з тим, що після всіх роз`яснень норм законодавства гр. ОСОБА_1 належних висновків так і не зробив і продовжив протиправну поведінку, інспектор поліції Буров С.О. о 21 год. 17 хв. 45 сек. прийняв рішення розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що повідомив позивача. В ході розгляду справи про вже вчинене адміністративне правопорушення інспектор поліції Буров С.О. зачитав права за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, надав можливість скористатись правовою допомогою адвоката, заслухав усні пояснення позивача, ознайомився з рішенням суду по схожій ситуації за участі позивача. З відеозапису з ПВР вбачається, що о 21 год. 20 хв. 32 сек. позивач за допомогою телефону зв`язується з адвокатом, який ймовірно порадив йому не загострювати ситуацію і пред`явити запитувані поліцейським документи, що саме позивач і зробив о 21 год. 22 хв. 10 сек., але дана обставина жодним чином не впливає на вже вчинене адміністративне правопорушення і не скасовує його. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши їх на власний розсуд за внутрішнім переконанням, керуючись Законом і правосвідомістю, інспектор поліції закрив розгляд справи і прийняв по ній рішення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судом досліджено наданий стороною відповідача відеозапис, на якому зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, який на блокпості висунув вимогу водію транспортного засобу пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, під час висловлення незгоди водієм ОСОБА_1 поліцейський запропонував йому з`їхати з проїжджої частини і припаркуватися справа. В подальшому до автомобіля позивача підійшов інспектор поліції Буров Станіслав Олегович, який представився позивачу, повідомив про здійснення безперервної відеофіксації події, роз`яснив причини зупинки транспортного засобу позивача і положення законодавства, відповідно до яких на водіїв покладено обов`язок пред`являти запитувані документи поліцейському. О 21:17 інспектором поліції Буровим Станіславом Олеговичем висунуто вимогу позивачу пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. ОСОБА_1 вказує, що він не відмовляється надати документ, однак у поліцейського не має підстав це вимагати, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії не надає. Інспектор поліції Буров Станіслав Олегович повідомляє позивача про початок розгляду справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз`яснює його права, надає право позивачу скористатися правовою допомогою, досліджує надану позивачем копію судового рішення, заслуховує усні пояснення позивача. ОСОБА_1 , скориставшись правом на правову допомогу, телефонує адвокату та після розмови з ним надає поліцейському посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Інспектор поліції Буров Станіслав Олегович роз`яснює, що ОСОБА_1 вже вчинив адміністративне правопорушення, відмовившись надати посвідчення водія на вимогу поліцейського, та уточнює у Мемея Максима Андрійовича чи надав йому адвокат правову допомогу саме в межах розгляду справи про відмову у пред`явленні посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспектор поліції Буров Станіслав Олегович виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що інспектором поліції Буровим Станіславом Олеговичем дотримано процедуру розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 дійсно пред`явив інспектору поліції посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, однак вказана дія здійснена ним після початку розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП після консультації з адвокатом та не анульовує не пред`явлення у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії на вимогу поліцейського до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин зметою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає порушень законодавства відповідачем при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5516513 від 18.08.2025 року, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 33, ч. 1.ст. 126, 222, 247, 252, 258, 268, 276, 278, 280, 283 КУпАП, ст. 2, 9, 72-73, 77, 79, 205, 269, 272, 286 КАС України, суд

Вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Михайлюк

01.10.25