Справа № 160/20988/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального сервісного центру МВС № 1248, відповідача-2: Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС), третя особа: Патрульна поліція в м. Кривий Ріг про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
18 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1: Територіального сервісного центру МВС № 1248, відповідача-2: Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС), третя особа: Патрульна поліція в м. Кривий Ріг, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Кривий Ріг щодо невчинення дій по видачі ОСОБА_1 постійного посвідчення водія;
- зобов`язати Сервісний центр МВС в м. Кривий Ріг повторно розглянути звернення позивачки про видачу посвідчення водія та прийняти рішення про видачу постійного посвідчення, з урахуванням усіх поданих ОСОБА_1 документів, підтверджень та відеодоказів.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що вона отримала тимчасове посвідчення водія після проходження відповідного навчання та складання іспитів. Після закінчення строку тимчасового посвідчення вона мала право на отримання постійного посвідчення водія за умови відсутності передбачених законом підстав для відмови. Протягом строку дії тимчасового посвідчення на зареєстрованому на позивача транспортному засобі було зафіксовано три адміністративні правопорушення (перевищення швидкості в автоматичному режимі).
Вказані правопорушення були вчинені не позивачем, а її чоловіком, який є військовослужбовцем Збройних Сил України та виконував бойові завдання, спрямовані на захист територіальної цілісності та незалежності України. Вказала, що на відеозаписах з камер автофіксації чітко зафіксовано, що керував транспортним засобом саме чоловік позивача, а не вона. За два з трьох правопорушень штрафи було оплачено її чоловіком, а третій - через застосунок Дія. Через участь чоловіка в активних бойових діях та об`єктивні обставини (перебування в зоні бойових дій) позивач не мала можливості вчасно звернутись до патрульної поліції протягом 20 днів для подання пояснень.
Позивач звернулась до патрульної поліції, надала пояснення та копії відеофіксацій, з яких вбачається, що за кермом перебувала не вона. В результаті, ІПНП оновила інформацію, вказавши саме її чоловіка як особу, яка вчинила правопорушення.
Після усунення неточностей у реєстрах, позивач звернулась до сервісного центру МВС у м. Кривий Ріг із заявою про видачу постійного посвідчення водія. Однак у відповідь вона отримала формальну відписку, що її звернення не відноситься до компетенції СЦ МВС, що, на думку позивача, суперечить положенням чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
18.08.2025 року на адресу суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що відповідно до матеріалів позовної заяви та долучених до неї документів, позивач звернулася до ТСЦ №1248 із заявою про притягнення до адміністративної відповідальності чоловіка позивача ОСОБА_2 та звільнення позивача від адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, від 29.05.2025.
Відповіддю ТСЦ №1248 за вих. № 31/29/1248/24/С-2795-2813-2025 від 30.05.2025 на заяву ОСОБА_1 , повідомлено: "..., що до компетенції територіальних сервісних центрів МВС не входить вирішення порушених питань у Вашій заяві".
Відповідь ТСЦ №1248 за вих. № 31/29/1248/24/С-2795-2813-2025 від 30.05.2025 на заяву ОСОБА_1 не є відмовою в отриманні адміністративної послуги, що надаються територіальними сервісними центрами МВС, і як наслідок не утворює спору у сфері публічно-правових відносин, за відсутності передбаченої законної можливості їх утворення, саме відповідачем.
В заяві від 29.05.2025 позивач зазначає, що є власницею транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT НОМЕР_1 , на момент вчинення правопорушень транспортним засобом, власницею якого є позивач, керував її чоловік - ОСОБА_2 , який є діючим військовослужбовцем ЗСУ.
В Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, наявна інформація про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (у загальній кількості три адміністративних правопорушення вчинених 06.12.2023, 07.12.2023 та 11.12.2023).
Питання обміну посвідчень водія врегульовано Положенням №340 та Інструкцією №515.
Відповідно до пункту 25-1 Положенням №340, обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.
У разі вчинення особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами обмін такого посвідчення здійснюється із складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
Пунктом 5 розділу IX Інструкції №515 встановлено, що під час обміну посвідчення водія, виданого вперше, після закінчення строку його дії уповноважений працівник ТСЦ МВС перевіряє відомості про застосування адміністративних стягнень або кримінальних покарань у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, учинених особою протягом двох років.
Результат такої перевірки фіксується в заяві та засвідчується підписом уповноваженого працівника ТСЦ МВС, який її проводив.
У разі встановлення факту застосування адміністративних стягнень або кримінальних покарань у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху матеріали перевірки долучаються до заяви.
Пунктом 6 розділу IX Інструкції №515 передбачено, що обмін посвідчення водія, виданого вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складання іспитів за умови невчинення особою протягом двох років з дати видачі посвідчення водія вперше адміністративних правопорушень чи кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, або вчинення не більш двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього Руху.
У разі вчинення особою протягом двох років з дати видачі посвідчення водія вперше трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами обмін такого посвідчення здійснюється із складанням теоретичного і практичного іспитів за вищою категорією транспортного засобу, зазначеного в посвідченні водія.
Відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Оскільки за позивачем зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT з д.н.з. НОМЕР_1 , що відображається в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, то внаслідок правопорушень зафіксованих 6, 7 та 11 грудня 2023 року у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо перевищення швидкості руху за участю транспортного засобу позивача VOLKSWAGEN PASSAT з д.н.з. НОМЕР_1 , після їх фіксації системою інформація надійшла до центру обробки даних автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, де була розглянута уповноваженими поліцейськими, з врахуванням наявних відомостей отриманих з відповідних баз даних (реєстрів), необхідних для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до статті 34-1 Закону України "Про дорожній рух", інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, належних користувачів, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною.
25.08.2025 року до суду від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що 13.05.2025 до полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції звернувся Кондратенко Василь Іванович (вх. вх. №К-445, №К-446 від 13.05.2025 року) з заявами про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
Однак, порушене заявником питання знаходиться за межами компетенції полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, та опрацювати зазначений запит не надається можливим.
З метою дотримання виконавської дисципліни та вимог Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 №503, заяви про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі були надіслані начальнику Департаменту патрульної поліції для визначення іншого структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції.
Департамент патрульної поліції 21.05.2025 надав відповідь про розгляд заяв щодо визнання правопорушення громадянином ОСОБА_2 , в якій зазначив, що відповідно до пункту 2 Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 10.11.2018 №833 (далі-Порядок), особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення (далі - заявник), протягом 20 календарних днів з дня вчинення правопорушення або з дня набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, законної сили може звернутися особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції із заявою про визнання зазначеного факту правопорушення та надання згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності, а також надати при цьому документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Заяви подано після 20 календарних днів з дня набрання постановами серії ЗАВ №04242948 від 07.12.2023 та серії ЗАВ №04267837 від 11.12.2023 законної сили.
Згідно з пунктом 10 Порядку заявнику відмовляється в розгляді уповноваженим підрозділом Національної поліції заяви, якщо її подано особою, яку неможливо ідентифікувати або яка зазначила в заяві неповну чи недостовірну інформацію, не надано документ (квитанцію) про сплату заявником штрафу, а також у разі подання заяви після 20 календарних днів з дня набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, законної сили.
Враховуючи вище зазначене та те, що громадянину ОСОБА_2 було відмовлено у розгляді заяв щодо визнання правопорушення, то позивач, залишається особою, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності постановами серії ЗАВ №04242948 від 07.12.2023 та серії ЗАВ №04267837 від 11.12.2023, а також постановою серії ЗАВ №04237839 від 06.12.2023
Також третя особа зазначає, що позивач, посилається на відеозаписи з камер автофіксації та зазначає, що транспортним засобом керував саме її чоловік, але у той же час жодного відеозапису не додає.
Звертає увагу суду, що три постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України винесені відносно позивача на протязі двох років з моменту отримання нею тимчасового посвідчення водія не були оскарженні, набрали законної сили.
Крім того, 26.08.2025 року до суду від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що відділенням правового забезпечення полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було надано запит про надання інформації щодо кількості вчинених, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 10.05.2023, транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT НОМЕР_1 ), адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному та не автоматичному режимах, за період з 10.05.2023 по 10.05.2025.
У відповіді на запит про надання інформації було повідомлено, що у період з 10.05.2023 рік по 10.05.2025 рік згідно Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна інформація про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме: 06.12.2023 року за статтею 122 частини 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесено постанову ЗАВ 4237839 згідно якої накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., 12.12.2023 року штраф в розмірі 170 грн. сплачено; 07.12.2023 року за статтею 122 частини 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесено постанову ЗАВ 4242948 згідно якої накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., 12.12.2023 року штраф в розмірі 170 грн. сплачено; 11.12.2023 року за статтею 122 частини 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесено постанову ЗАВ 4267837 згідно якої накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, 12.12.2023 року штраф в розмірі 170 грн. сплачено.
Отже, позивач, як водій з тимчасовим посвідченням водія вчинила три адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
На підставі вищевикладеного, третя особа просить суд відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 року замінено найменування відповідача-1 у справі, а саме з "Регіональний сервісний центр 1248 ГСЦ МВС в м. Кривий Ріг " на "Територіальний сервісний центр МВС №1248".
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 10.05.2023 вперше отримала посвідчення водія, серія та номер НОМЕР_3 , терміном дії до 10.05.2025, з правом водіння транспортних засобів категорії "В".
28.05.2025 року позивач звернулася до Територіального сервісного центру МВС № 1248 із заявою про видачу постійного посвідчення водія, в якій просила визнати винним ОСОБА_2 у вказаних адміністративних правопорушеннях у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та звільнити позивача від адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.
До заяви позивачем було долучено копії: заяви ОСОБА_2 про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності; посвідчення учасника бойових дій чоловіка позивача - ОСОБА_2 ; витягу із застосунку "Дія" про сплату штрафів; платіжної інструкції з "Приватбанк".
Листом ТСЦ МВС №1248 за вих. № 31/29/1248/24/С-2795-2813-2025 від 30.05.2025 на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що до компетенції територіальних сервісних центрів МВС не входить вирішення порушених питань у заяві ОСОБА_1 .
Позивач вважає протиправною бездіяльність Територіального сервісного центру МВС № 1248 щодо вчинення дій по видачі ОСОБА_1 постійного посвідчення водія, тому звернулася з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 9 статті 15 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення № 340).
Відповідно до пункту 1 Положення № 340 це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.
Пунктом 21 Положення № 340 передбачено, що посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених пунктом 18 цього Положення: посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити, категорії ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE - практичний, а на право керування трамваєм або тролейбусом - теоретичний іспити.
З приписів пункту 25-1 Положення № 340 слідує, що обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.
У разі вчинення особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами обмін такого посвідчення здійснюється із складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
Відповідно до пункту 28 постанови № 340 обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться без складення іспитів, крім випадків, передбачених пунктом 251 цього Положення. Під час обміну посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подає документи, за Єдиним державним реєстром МВС, Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.
Обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування особи згідно з пунктом 25 цього Положення за умови подання: паспорта громадянина України або документа, що посвідчує особу та підтверджує її громадянство або спеціальний статус; копії довідки про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі його відсутності у відповідних базах даних МВС) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); посвідчення водія; медичної довідки встановленого зразка.
Пунктом 2.1 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.12.2009 № 515, передбачено, що для отримання (обміну) посвідчень водія особи подають до ТСЦ МВС: паспорт громадянина України або документ, що посвідчує особу та підтверджує її громадянство або спеціальний статус; копію довідки про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі його відсутності у базах даних МВС) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); свідоцтво про закінчення закладу (у разі отримання посвідчення водія вперше або відкриття в посвідченні водія вищої категорії); оригінал та ксерокопію документів про зміну особистих даних особи (у разі зміни особою П. І. Б., року народження, місця народження тощо); посвідчення водія (у разі наявності); документ, що підтверджує керування транспортним засобом (у разі потреби); медичну довідку встановленого зразка про придатність до керування транспортним засобом відповідної категорії; квитанції про сплату коштів за бланкову продукцію та послуги територіальних органів з надання сервісних послуг МВС.
Як вже зазначено судом вище, 28.05.2025 позивач звернулася до Територіального сервісного центру МВС № 1248 із заявою про видачу постійного посвідчення водія.
У цій же заяві позивач порушила питання про визнання винним ОСОБА_2 у вказаних адміністративних правопорушеннях, зафіксованих в автоматичному режимі, та звільнення її від адміністративної відповідальності.
На підтвердження своїх вимог позивач долучила копії таких документів: заява ОСОБА_2 про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності; посвідчення учасника бойових дій чоловіка; витяг із застосунку "Дія" про сплату штрафів; платіжна інструкція ПриватБанку
Листом Територіального сервісного центру МВС № 1248 за вих. № 31/29/1248/24/С-2795-2813-2025 від 30.05.2025 у відповідь на заяву позивача повідомлено, що до компетенції територіальних сервісних центрів МВС не входить вирішення порушених питань у заяві ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного, суд встановив, що під час розгляду заяви позивача відповідач-1 не досліджував наявність або відсутність у позивача права на видачу посвідчення водія та не надавав оцінку наданим документам, а повідомив позивача про те, що до компетенції територіальних сервісних центрів МВС не входить вирішення порушених питань у заяві ОСОБА_1 .
Таким чином, не зважаючи на те, що вирішення вказаного питання належить до його компетенції, відповідач-1 не розглянув заяву позивача про видачу посвідчення водія по суті, не дослідив та не надав оцінку всім обставинам, які мають значення для вирішення цього питання.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У зв`язку із вищенаведеним, виходячи з досліджених у справі фактичних обставин, суд вважає, за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та визнати протиправною бездіяльність Територіального сервісного центру МВС № 1248 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу постійного посвідчення водія та зобов`язати Територіальний сервісний центр МВС № 1248 повторно розглянути заяву позивача про видачу постійного посвідчення водія, з урахуванням висновків суду.
Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 77-78, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального сервісного центру МВС № 1248, відповідача-2: Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС), третя особа: Патрульна поліція в м. Кривий Ріг про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Територіального сервісного центру МВС № 1248 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу постійного посвідчення водія від 28.05.2025 року.
Зобов`язати Територіальний сервісний центр МВС № 1248 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу постійного посвідчення водія від 28.05.2025 року, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального сервісного центру МВС № 1248 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник