Справа № 120/8161/25
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

17 жовтня 2025 р. Справа № 120/8161/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу з 29.01.2020 по 19.05.2023 перерахунку грошового забезпечення, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017.

Ухвалою суду від 20.06.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, а саме, надати належним чином обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав, що можуть свідчити про поважність пропуску такого строку з підтверджуючими відповідні обставини доказами та з урахуванням правових висновків, викладених в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023.

24.06.2025 від представника позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали, в якій просив поновити строки вказуючи на те, що такі слід обчислювати з травня 2025 року, тобто дня отримання інформації від військової частини із розмірами грошового забезпечення.

Ухвалою від 30.06.2025 судом відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребовувася грошовий атестат позивача із доками його отримання.

21.07.2025 від представника відповідача разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом, оскільки позивачу атестат вручено 18.12.2024 і в ньому відображені суми грошового забезпечення.

Ухвалою від 06.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху. Запропоновано позивачу у 5- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, а саме, надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску, в частині вимог про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023.

10.10.2025 представником позивача подано заяву на виконання вимог ухвали суду, в якій вказує на те, що жоден із наданих відповідачем документів не містить належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 особисто отримав грошовий атестат № 875/7530 саме 18 грудня 2024 року, оскільки аналіз наданих документів свідчить про таке: відсутність підпису у грошовому атестаті; журнал реєстрації вихідних документів та розносна книга (реєстру) для здачі пакетів (документів) не є доказом вручення останнього. Надані відповідачем копії журналів є внутрішніми документами військової частини, які лише фіксують факт створення та реєстрації документа під певним номером.

Представник позивача зауважує, той факт, що на момент звільнення позивача не повідомили про грошові суми, належні при виключені зі списків частини, а про порушення свого права він фактично дізнався у травні 2025 року, звернувшись за правовою допомогою до адвоката, після чого і звернувся з позовом до суду залишився неспростованим. Відтак вважає, що вказані обставини в сукупності свідчать про поважність пропуску строку на звернення до суду за захистом прав позивача, підтверджують поважність пропуску строку та є підставою для поновлення судом строків, установлених ст. 122 КАС України.

Отже, оцінюючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992).

У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

Разом з тим, при вирішенні питання про поновлення строку звернення слід врахувати ту обставину, що стороною відповідача до суду не надано належних доказів ознайомлення позивача зі змістом грошового атестату.

Так, на виконання вимог ухвали від 30.06.2025 представник відповідача надав копію грошового атестата позивача №875/7530 від 18.12.2025, який не містить підпису останнього.

Водночас, суд погоджується з твердженням представника позивача, що "Журнал реєстрації вихідних документів військової частини НОМЕР_1 " не є доказом вручення грошового атестату, оскільки є внутрішнім документом військової частини, який лише фіксує факт створення та реєстрації документа під певним номером. При цьому, такий журнал не містить жодної інформації про вручення кореспонденції особисто адресату, а тим більше не містить підпису позивача про отримання будь-яких документів, а запис під номером 7530 лише може підтверджувати, що грошовий атестат ОСОБА_1 був створений, але не доводить, що був вручений належним чином у відповідності до законодавства.

Також суд не вважає належним доказом отримання грошового атестата позивачем - копію "Розноснoї книги (реєстру) для здачі пакетів (документів)".

Відтак, з наданих відповідачем доказів неможливо встановити, коли ОСОБА_1 дійсно ознайомився зі змістом грошового атестата і чи ознайомився взагалі.

Враховуючи наведене, а також з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд доходить висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду, зазначені у клопотанні, є поважними. Відтак, пропущений строк підлягає поновленню. З огляду на надані стороною позивача пояснення у заяві, суд вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи.

Керуючись ч. 14 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 та поновити строк звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду залишити без задоволення.

Продовжити розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна