Справа № 738/2237/25
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/2237/25
№ провадження 2-а/738/27/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Шугалій А.С.

представника позивача Коноплі Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 740 по справі про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення позивача, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. В обґрунтування позову зазначив, що 18 вересня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесена оскаржувала постанова, в описово-мотивувальній частині якої зазначено: 05 вересня 2025 року уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , 1989 року народження, в умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, в порушення вимог пункту 1 Закону країни «Про внесення змін до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-ІХ, будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби не пройшов до 05 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Позивачем було надіслано заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено 05 вересня 2025 року, які не були враховані відповідачем. Відповідач, виносячи оскаржувану постанову не зазначив у ній про надходження таких документів, не описав їх суть, доводи, обґрунтування, відповідно не навів жодних контраргументів щодо пояснень та заперечень позивача, що є порушенням вимог КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. У запереченнях позивач просив справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а постанову про закриття надіслати поштою на вказану у поясненнях адресу. Станом на день звернення до суду відповідач постанову не надіслав ні поштовим зв`язком, ні на електронну пошту. Позивач дізнався про постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності безпосередньо під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_4 23.09.2025, де на власну вимогу зміг її отримати для подальшого оскарження в судовому порядку. Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, позивачу не було надано жодних доказів вчинення ним правопорушення. При винесенні та при врученні оскаржуваної постанови, позивача також не ознайомили із відомостями та доказами, які підтверджують, що він начебто мав статус «обмежено придатного». Більше того, він звернувся до адвоката, який 12.06.2025 подав адвокатський запит до ТЦК та СП. 23.06.2025 було отримано відповідь, у якій як підстава для внесення відмітки до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо порушень правил військового обліку зазначено, що позивач начебто не здійснив уточнення облікових даних, не вказав адресу місця проживання. Жодної інформації щодо начебто обмеженої придатності і щодо необхідності явки для проходження ВЛК, ТЦК та СП не зазначив, що підтверджує відсутність у нього статусу «обмежено придатного». У витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів жодних відомостей щодо статусу «обмежено придатного» не відображено, позивач вважав і наразі вважає себе по статусу «придатним». Статус придатного був визначений позивачеві ще у 2006 році, коли він став на військовий облік на той час у військкоматі, що підтверджується відміткою у його військово-обліковому документі. Більше того, відсутність відомостей щодо будь-якого іншого проходження військово-лікарської комісії в інші періоди часу, зокрема у 2009 році, як про це зазначив відповідач, підтверджується відсутністю будь-яких інших відміток у приписному посвідченні, а також у медичній картці амбулаторного хворого, зокрема за період 2008-2009 роки. Станом на 2025 рік позивач так само підтвердив статус «придатного до військової служби», яким він і був наділений ще у 2006 році. Звідки взялась відмітка про «обмежену придатність», стороні позивача невідомо. Якщо відповідач дійсно вважав позивача «обмежено придатним», (при цьому позивач мав і має статус «придатного» до військової служби), і якщо такі дані відповідачу були відомі ще з 2009 року, то саме відповідач повинен був викликати повісткою позивача як «обмежено придатного» на повторне проходження ВЛК. Також незрозумілою є ситуація щодо вручення постанов, оскільки позивачу під час його візиту до ТЦК та СП 23.09.2025 спочатку вручили постанову № 740 від 18.09.2025 про закриття справи про адміністративне правопорушення, а потім оскаржувану постанову № 740 від 18.09.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які кардинально суперечать одна одній, при цьому зазначені дата постанови, її номер, суть правопорушення, її кваліфікація, зазначена у ній особа позивача співпадають, при ньому їх зміст різний. Також у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові не зазначено чим підтверджуються повноваження осіб, які їх склали. На думку позивача, належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП, немає.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Строк проходження ВЛК для «обмежено придатних», до яких позивач себе не відносить, було встановлено до 05.06.2025, на момент винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вже пройшло більше З місяців, а відповідно строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за те що він фактично не вчиняв, вже також минули.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2025 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 жовтня 2025 року.

10 жовтня 2025 року від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що стосовно позивача 05 вересня 2025 року був складений протокол №740 (в семиденний термін особисто не повідомив про зміну місця проживання, що підтверджується поясненнями Менської міської ради від 16.10.2024) та винесено постанову №740 про закриття за закінченням термінів п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, а також було складено протокол №739, за результатами розгляду якого винесено постанову, яку наразі оскаржує позивач, а саме про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, будучи раніше визнаний обмежено придатним не пройшов до 05 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. При складанні постанови за протоколом №739 було зроблено описку в номері постанови, а саме було помилково зазначено №740 замість правильного 739.

Щодо тверджень Позивача про закінчення строків накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.38 КУпАП, то таке твердження, на думку відповідача, є хибним, оскільки відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення. Відповідно до даних наявних в ТЦК та СП моментом виявлення правопорушення вчиненого Позивачем було 05.09.2025, тоді і було складено відповідний протокол №739 від 05.09.2025. Отже, моментом виявлення правопорушення було саме 05.09.2025, а отже адміністративне стягнення на Позивача можна було накласти протягом З місяців, крайня дата 04.12.2025. За таких обставин, відповідачем правомірно було винесено постанову по справі, терміни щодо накладення стягнення не порушені.

Оскільки начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував на лікарняному, його обов`язки виконував ТВО ОСОБА_3 , який і виніс оскаржувану постанову. ТВО начальника у разі його відсутності, виконує обов`язки та завдання покладені на начальника ТЦК та СП, тому посилання Позивача на те, що ТВО начальника ТЦК та СП не мав права виносити постанову - не є вірним. Позивач також зазначає, що в постанові не вказано, яким уповноваженим представником було складено протокол, його номер і документи, якими підтверджено повноваження особи, яка складала протокол. Для протоколу та постанови визначено їх чітку форму, де в постанові викладається суть вчиненого правопорушення, щодо того, що не вказано ким складено протокол, ці дані містяться в протоколі та не є обов`язковими для перенесення їх в постанову, крім того, не є обов`язковим зазначати документ, яким уповноважено особу на складання протоколу, тому дані доводи Позивача не є обов`язковими для виконання. Враховуючі вищевикладене, службові особи при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, розгляді та винесенні постанови діяли в порядку і межах Закону, а позивач мас на меті уникнути відповідальності за вчинене і доведене адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст,210- 1 КУпАП.

Від позивача відповідь на відзив не надходив.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, наполягає на їх задоволенні та додатково пояснив, що позивач

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

На підставі ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Відповідно до ЗУ «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 №4235-IX Пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (Відомості Верховної Ради України, 2024 р., № 22, ст. 196) викладено в такій редакції:

«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».

Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Судом встановлено, що 05 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 інспектором ВОМР ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №739, згідно з яким 05 вересня 2025 року о 16 год 05 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби (протокол №5 від 08.04.2009 непридатний до в/служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час згідно ст.77б наказу 402-2008), не пройшов до 05.06.2025 повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

У Протоколі міститься підпис ОСОБА_1 , йому повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, зазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що ВЛК у 2009 році не проходив, про обмежену придатність не знав.

18 вересня 2025 року ТВО начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 , 1989 року народження, в умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, в порушення вимог пункту 1 Закону країни «Про внесення змін до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-ІХ, будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби не пройшов до 05 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення винесено постанову №740 (739) від 18 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

З військово-облікового документу, виданого на ім`я ОСОБА_1 , 1989 року народження, вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий на облік Менським райвійськкоматом 03 лютого 2006 року, як призовник, та є придатним до військової служби (а.с. 28-29).

Отже, статус придатного був визначений позивачеві ще у 2006 році, коли він став на військовий облік у військкоматі, що підтверджується відміткою у його військово-обліковому документі.

Відомості про проходження військово-лікарської комісії в інші періоди часу, зокрема у 2009 році, відсутні у вказаному документі.

Що стосується наданих позивачем копій аркушів з медичної картки амбулаторного хворого, то вони стосуються періоду 2008 року.

З роздруківки з мобільного додатку «Резерв+», через який формується військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований), сформований 24.09.2025, вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; перебуває на військовому обліку в 1 відділенні ІНФОРМАЦІЯ_5 (Мена); має відстрочку до завершення мобілізації, тип відстрочки: п.1 ч.3 ст.23; відомості про попередні ВЛК відсутні, дата уточнення даних 03.02.2025.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0922-1416-2426-0 від 22.09.2025, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд «ВЛК» при ІНФОРМАЦІЯ_5 22.09.2025 та на підставі статті 77г графи II Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби.

На адвокатський запит від 12.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 надано відповідь, викладену у службовому листі, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив правила військово обліку, а саме не здійснив уточнення облікових даних, не вказав адресу місця проживання, інформації щодо обмеженої придатності і щодо необхідності явки для проходження ВЛК, ТЦК та СП не зазначено.

18 січня 2025 року до відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області було направлено звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення статтею (статтями) 210 та 210-1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі і щодо ОСОБА_1 ..

Позивач стверджує, що йому невідомо звідки взялась відмітка про його «обмежену придатність», оскільки у 2009 році жодної ВЛК не проходив, під час призову на строкову військову службу мав відстрочку, оскільки здобував освіту у вищому навчальному закладі.

У матеріалах справи №739 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, міститься Витяг з книги протоколів по приписці (призовної комісії) від 01.06.2009 (Протокол №5 від 08.04.2009), у якому зазначено про те, що ОСОБА_1 , 1989 року народження, рішенням комісії по приписці (призовної комісії) згідно з положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України визнаний по ст. 77б непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

За таких обставин, у позивача виник обов`язок до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служб, самостійно звернувшись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Також згідно з Довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 є здобувачем освіти у Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка з 01.09.2025 по 30.06.2028.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення в цій категорії справ може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Датою вчинення позивачем правопорушення є 06.06.2025, коли минув визначений законом строк для виконання ним свого обов`язку у сфері законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Датою виявлення вказаного правопорушення є 05.09.2025, коли позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскаржувана постанова винесена 18.09.2025, тобто протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення та не пізніше одного року з дня вчинення правопорушення.

Разом з тим, окремо суд зауважує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обставин у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст.254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки органом (посадовою особою) при розгляді справи про адміністративне правопорушення по суті.

Системний аналіз приписів ст.ст.7, 254, 279 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Зі змісту протоколу № 739 про адміністративне правопорушення від 05.09.2025 року, складеного в рамках адміністративної справи вбачається, що 05 вересня 2025 року о 16 год 05 хв. встановлено, що ОСОБА_1 , будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби (протокол №5 від 08.04.2009 непридатний до в/служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час згідно ст.77б наказу 402-2008), не пройшов до 05.06.2025 повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі дії особою відповідальною особою за складення протоколу кваліфіковано за ч. 3 ст 210-1 КУпАП.

Варто зауважити, що ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію . Частина 2 ст.210-1 КУпАП тягне за собою відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Частина 3 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій , передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Проте, як вбачається з фабули складеного протоколу №739 у ньому відсутнє будь-яке посилання на порушення особою спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

В подальшому орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення виносить постанову № 740 по справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2025 року, самостійно змінюючи фабулу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , інкримінував позивачу саме порушення пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 (в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, що є неприпустимим.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що при складанні постанови за результатами розгляду протоколу №739 було зроблено описку в номері постанови, а саме було помилково зазначено №740 замість правильного №739, проте будь-які виправлення в постанові не засвідчені належним чином.

Також, суд звертає увагу на невідповідність змісту оскаржуваної постанови, зокрема, у мотивувальній її частині зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, при цьому в резолютивній частині оскаржуваної постанови взагалі відсутнє посилання на будь-яку статтю КУпАП, що є істотним порушенням вимог законодавства та є підставою для її скасування.

Стаття 268 КУпАП гарантує особі, яку притягують до адміністративної відповідальності, право знати, в чому її звинувачують, зокрема яку статтю закону вона порушила.

Також слід звернути увагу на те, що між ст. 210 та ст. 210-1 КУпАП існує відмінність, яка полягає в об`єкті правопорушення: ст. 210 стосується порушення правил військового обліку, тоді як ст. 210-1 стосується ухилення (неявки) від мобілізації. Відповідно, відрізняються і дії, що підпадають під ці статті: порушення обліку це невиконання встановлених законодавством вимог щодо реєстрації, оновлення даних, а ухилення від мобілізації це фактична відмова від виконання обов`язків, пов`язаних з призовом.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище суперечності, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанов про адміністративне правопорушення з направленням справ на новий розгляд до компетентного органу.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Суд дійшов висновку, з урахуванням положень частини першої статті 139 КАС України, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 139, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 740 (739) по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 18 вересня 2025 року, винесену ТВО начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 302 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач:

ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Н.В.Волошина