Справа № 420/23269/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
17 жовтня 2025 року м.Одеса
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 15.04.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 загону морської охорони (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, в якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 загону морської охорони (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по виплате грошового забезпечення за період з 19.03.2024 по 19.09.2024 включно;
2. Зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку за період з 19.03.2024 по 19.09.2024 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;
Ухвалою судді від 21.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження по справі.
Вирішуючи заяву представника відповідача, суд виходить з такого.
Згідно ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
В аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в частині другій статті 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці".
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25.04.2019 у справі №804/496/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №360/3359/19.
Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Разом із цим, пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Позивач є учасником бойових дій на підтвердження чого до суду надано копію посвідчення серії НОМЕР_3 , яке видано 04.08.2015 року.
Крім того, спір у даній справі стосується грошового забезпечення позивача.
А отже, позивач за подання до суду даного позову звільнений від сплати судового збору на підставі вищевказаних приписів Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч.2 ст.133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Суд зазначає, що по даній справі судом не було постановлено ухвал про зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Керуючись ст.ст.133, 205, 240-245, 248, 256, 295 КАС України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Вовченко