Справа № 754/9867/25
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/475/25
Справа №754/9867/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову № 273, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25 500 грн. Постанову позивач не отримував, про її існування дізнався лише 13.06.2025 р. від виконавчої служби у зв`язку з блокуванням рахунків. 27.02.2025 року близько 14:00 у м. Вишгороді позивача було фактично затримано трьома працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попри надану ОСОБА_1 військово-облікову довідку, його силоміць доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2, де протиправно утримували до вечора, а потім перевезли до військової частини за адресою АДРЕСА_1 , де той провів ніч без оформлення правового статусу. Це утримання було продовжено 28.02.2025 року із подальшим примусовим супроводом до поліклініки і складанням протоколу №273. У поясненні позивач прямо зазначив, що НЕ відмовляється від проходження ВЛК, але має право надати медичні документи, яких при ньому не було. Після цього ОСОБА_1 знову примусово відвезли до військової частини, а згодом - до м. Славутич, де силоміць утримували в адміністративному приміщенні КП «УЖКГ» без оформлення законних підстав, без рішення суду та без складання акту затримання. 01.03.2025 позивача звільнили лише після втручання адвоката і виклику поліції. Це утримання має всі ознаки порушення ст. 29 Конституції України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини. 02.04.2025 року позивач добровільно пройшов ВЛК, а відтак, звинувачення в нібито відмові є надуманим, а постанова базується на перекручених фактах і була винесена у порушення ст. 268 КУпАП (гарантії на захист і участь у розгляді), ст. 7 КУпАП (законність), ст. 19 Конституції України (органи державної влади повинні діяти на підставі і в межах закону).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2025 року було відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення 22.07.2025 року поштової кореспонденції відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.08.2025 року надійшла заява про прискорення розгляду справи.

Ухвалою судді від 27.08.2025 року було витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені матеріли адміністративної справи, на підставі яких було ухвалено постанову №273 від 05.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідач повідомлений судом про розгляд даного провадження належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання. Відзиву, будь - яких клопотань чи витребуваних ухвалою судді документів на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується постанова №273 від 05.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої Державним виконавцем Фроловою Ю. С. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

У поданому до суду позові, позивач вказує на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

У силу вимог передбачених ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ч.3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_2, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та № 1487 від 30.12.2022.

До позовної заяви додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2025 року НОМЕР_1, з якої вбачається, що Державним виконавцем Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Фроловою Ю. С. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання документу: постанови №272 виданої 05.03.2025 року.

Позивач, у поданому ним позові, просить суд скасувати постанову №273 від 05.03.2025 року, однак до позову не долучено жодних доказів наявності вказаної постанови та відкриття на її підставі виконавчого провадження.

Ухвала суду від 27.08.2025 про витребування доказів від відповідача залишена без виконання.

Таким чином, належних та достовірних доказів на підтвердження факту ухвалення відносно позивача 05.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 постанови № 273 матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно зі ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про те що стороною позивача не надано достатніх доказів на підтвердження наявності ухваленої постанови №273 від 05.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позову.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121,123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.210-1, 245, 251, 268, 280 КУпАП, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суддя

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №273 від 05.03.2025 про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.10.2025.

Суддя: Т. А. Зотько