Справа № 677/1383/25
Суддя: Шовкун В. О.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 677/1383/25
Провадження № 2-а/677/50/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

14.10.2025 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого-судді Шовкуна В.О.,

при секретарі судових засідань: Демчишеної Ю.В.,

учасники справи (сторони):

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Киричук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красилів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, старшого сержанта поліції Ковальського Ростислава Івановича, Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП в сумі 3400 грн.

В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що 29.07.2025 року близько 17 год. 27 хв. він керував автомобілем Мерседес Бенц д.н.з НОМЕР_1 був безпричинно зупинений поліцейським відповідачем по справі Ковальським Р.І. Після спілкування з поліцейським, ним була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення від 29.07.2025 року у виді стягнення 3400 грн. за те, що він керував «вантажним транспортним» не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР, а відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. На думку позивача постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправно та такою, що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки, по перше: відповідно до п. 2.1. а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно його посвідчення водія він має право керування транспортним засобом категорії А та В. У свідоцтві про реєстрацію яким він керував допустима категорія для керування водіями даним т/з категорія С1, що згідно з постановою КМУ від 22.03.2022 року № 348 «Про внесення зміни до постанови КМУ від 03.03.2022 року № 184 було внесено зміну до постанови КМУ, доповнивши її пунктом 1-1 такого змісту: «Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В.», тобто на думку позивача, він мав право керувати вказаним вище транспортним засобом маючи посвідчення водія категорії В. також зазначає в позові про те, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про транспортний засіб, яким керував позивач, не вказано технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення, що є грубим порушенням чинного законодавства та тягне за собою скасування такої постанови про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, вищевикладене, вважає, що його вина не доведена належними і допустимими доказами, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача 2 - Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області надіслав на суду відзив, в якому проти задоволення позову позивача заперечив, навівши відповідне письмове обґрунтування. Відзив долучений до матеріалів справи.

06.08.2025 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача 2 Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) заперечував проти позову на підставі викладеним обставин у відзиві, разом з тим, внаслідок поганого зв`язку просив подальший розгляд проводити за його відсутності.

Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 постановою Серії EНА № 5345594 від 29.07.2025 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 2 ст. 126 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Винесена постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 29.07.2025 року о 17 год. 27 хв., в С. Солобківці вул. Грушевського, 17 керував вантажним транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом підпункту «а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.13 транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів; Т - трамваї та тролейбуси.

Судом встановлено те, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія з категорією «В». Посвідчення на право керування транспортними засобами категорії C, C1, у ОСОБА_1 відсутнє.

Відповідно до п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 3 березня 2022 р. «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами»: «Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B».

Вказаний пункт було внесено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 р. № 348.

Однак, підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2022 року № 360 «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану та території України або окремих її місцевостях» встановлено, що право на керування транспортними засобами категорії «С1» надається особам, які мають посвідчення водія категорії «В» і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше 3-х років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорії «С1».

Разом з цим, позивач на момент винесення оскаржуваної постанови не мав навичок керування ТЗ відповідної категорії більше 3-х років, що вбачається з його посвідчення водія, яке знаходиться в матеріалах справи, та було досліджене під час розгляду справи по суті, а також суду позивачем не надано доказів того, що він пройшов перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склав практичний іспит на право керування транспортними засобами категорії «С1».

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 66 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі виявлення колізії між нормативно-правовими актами рівної юридичної сили пріоритет у застосуванні мають норми, що містяться у нормативно-правових актах, що вступили в дію пізніше.

Постанова Кабінету Міністрів України № 360 прийнята 25.03.2022 року, відтак має пріоритет над нормами постанови Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 р., якою внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03.03.2022 р..

Таким чином постанова Кабінету Міністрів України № 360 від 25.03.2022 доповнює постанову Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 в частині права на керування транспортними засобами категорії «С1» особою, яка має посвідчення водія категорії «В» встановивши тим самим вимоги до водія та відповідні умови.

На відеозаписі позивач не заперечував в спілкуванні з поліцейськими, що у нього відсутнє посвідчення водія відповідної категорії.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на той факт, що постанова про накладення адміністративного стягнення не містить яким саме транспортним засобом він керував, оскільки спростовується самою постановою, в якій п. 5 оскаржуваної постанови містить посилання на транспортний засіб, яким керував позивач. Також не заслуговують на увагу та не приймаються до уваги судом інші доводи позивача, які на його думку є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і інше.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2 -14, 72-77, 122, 241-255, 286 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, старшого сержанта поліції Ковальського Ростислава Івановича, Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ВІДМОВИТИ.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи (сторони):

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2 Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області, місцезнаходження: 29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, КОД .

Повний текст рішення викладено 17.10.2025 року.

Суддя: В.О. Шовкун