Справа № 336/6173/25
Суддя: Вайнраух Л. А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/6173/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Гордейченко Р.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поданий в порядку адміністративного судочинства, -

без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань сторін про інше, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 26.06.2025 за допомогою засобів поштового листування звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, уточненим 24.07.2025, відповідно до якого просить скасувати постанову серії ЕНА 4988193 від 16.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Проценко Русланом Олеговичем про стягнення з позивачки адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, справу закрити відповідно до п.1.ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2025 інспектором СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Проценком Русланом Олеговичем винесено постанову серії ЕНА 4988193 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Дану постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, адже 16.06.2025, приблизно о 08-40 годині позивачка рухалась на автомобілі «Scoda Kamiq», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Перемоги у м.Запоріжжі. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу вона здійснила зниження швидкості (гальмування), продовжила рух, переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, після чого зупинена працівниками поліції у зв`язку із порушенням з її боку п.18.1 ПДР. Відповідно, позивачка вважає, що в її діях відсутні порушення ПДР України, зокрема, п. 18.1. Під час розгляду справи, як стверджує позивачка, її не було ознайомлено із доказами порушення, а продемонстрований відеозапис, на її переконання, не має відношення до даної справи. Під час ознайомлення із матеріалами справи на підставі її заяви ОСОБА_1 виявила, що фіксація порушення відсутня. Додатково позивачкою наголошено, що з боку інспектора Проценка Р.О. порушено порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, внаслідок протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного із порушенням норм процесуального права, за відсутності у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із посиланням на ст.55, 59, 64 Конституції України, ст.245-247, 268, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.6, 18, 104-106 КАС України, ОСОБА_1 просить задовольнити позовну заяву у визначений спосіб.

Справа передана визначеному головуючому судді 03.07.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025.

Ухвалою судді від 07.07.2025 у зв`язку із невиконання вимог ст.160, 161 КАС України позовну заяву залишено без руху для виправлення недоліків із наданням строку для їх усунення в п`ять днів з дня вручення ухвали.

23.07.2025 та 24.07.2025 від позивачки на адресу суду надійшла уточнена позовна заява на виконання ухвали суду, вимоги якої виконані своєчасно.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.07.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, визначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, 31.07.2025 подав відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову.

За змістом відзиву оскаржувана постанова серії ЕНА № 4988193 від 16.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценком Русланом Олеговичем з огляду на те, що приблизно о 08 годині 30 хвилин 16.06.2025 в районі будинку № 90 по вулиці Перемога в місті Запоріжжя водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «SKODA KAMIQ» з д.н.з. НОМЕР_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкість та не зупинилася, чим створила перешкоду для пішохода, що знаходився на пішохідному переході, чим порушила пункт 18.1 Правил дорожнього руху України та за що згідно з частиною 1 статті 122 КупАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зазначене порушення Правил дорожнього руху згідно з відзивом зафіксовано на відеореєстратор службового автомобіля під керуванням старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 . Представник відповідача звертає увагу суду на тому, що на 11 секунді долученого до відзиву відео з відеореєстратора службового автомобіля, Додаток № 2, зафіксовано транспортний засіб марки «SKODA KAMIQ» з д.н.з. НОМЕР_2 , який, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, тим самим водій ОСОБА_1 , що керувала цим ТЗ, створила перешкоду для пішохода, що знаходився на пішохідному переході. Так, після зупинки вказаного транспортного засобу водію ОСОБА_1 поліцейським Проценком Р.О. повідомлено про порушення, продемонстровано відео з відеореєстратора службового автомобілю, на якому зафіксовано момент порушення ПДР та роз`яснено вимогу пункту 18.1 ПДР, який порушила позивачка. Оцінивши докази по справі, поліцейський Проценко Р.О. роз`яснив ОСОБА_1 її права та обов`язки, розглянув справу про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду адміністративної справи ним складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4988193 від 16.06.2025. Розгляд справи відбувався на місці зупинки транспортного засобу позивача. Далі поліцейський Проценко Р.О. ознайомив водія ОСОБА_1 зі змістом постанови серії ЕНА № 4988193 від 16.06.2025, строками оскарження, що підтверджується підписом позивача. Позивачка отримала копію постанови. Зауваження під час розгляду даної справи від ОСОБА_1 не надходили. Поліцейським Проценко Р.О. прийнято рішення водія ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 340,00 гривень.

Окремо у відзиві наголошено, що твердження позивачки не відповідають дійсності, крім того, нею не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначені у позовній заяві обставини та обґрунтованість позовних вимог. Незгода позивачки з притягненням до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Також, на переконання сторони відповідача, твердження позивачки про порушення порядку розгляду справи, недотримання її прав є безпідставними та необґрунтованими, враховуючи наданий відеозапис.

Щодо клопотання представника відповідача відповідно до ст.49 КАС України суд виходить з такого. Дійсно, ч.2 ст.49 КАС України врегульовує, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Разом з цим, та обставина, що оскаржувана постанова винесена інспектором Проценком Р.О., який є працівником СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, сторонами справи визнається, надання особистих пояснень інспектором неможливе, враховуючи порядок розгляду справи, за відсутності клопотань сторін про інше, крім того, настання дисциплінарної відповідальності не залежить саме від того, чи є посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову, учасником адміністративної справи, відповідні доводи стороною відповідача не обґрунтовані в належний спосіб із посиланням на приписи чинного законодавства. Відповідно, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні даного клопотання, про що зазначено у протоколі судового засідання.

За змістом ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Із врахуванням вимог ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено.

11.08.2025 до справи надійшла відповідь на відзив за підписом позивачки. Разом з цим, згідно з ч.1 ст.269 КАС України, яка врегульовує особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ, передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Як наслідок, суд не приймає відповідь на відзив, скеровану позивачкою до розгляду.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як врегульовано ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (п.1 ч.3 ст.286 КАС України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Нормою ст.280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і доку-ментів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно зі ст.222 КУпАП, правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Позивачка в позовній заяві наполягає на відсутності в її діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає, що рішення відповідача винесене протиправно та необґрунтовано, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, відтак, висновки інспектора не відповідають її фактичним обставинам.

Суд враховує, що у відповідності до ч.2,4-5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно, протокол про адміністративне правопорушення не мав бути складений в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а складання постанови саме на місці вчинення порушення відповідає нормам чинного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» унормовано, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Відповідно до примітки до ст.121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Пунктом 18.1 ПДР України визначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності, зокрема, за порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Так, судом встановлено, що 16.06.2025 інспектором СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценком Русланом Олеговичем винесено постанову серії ЕНА 4988193 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою 16.06.2025, о 08-37 годині, у м.Запоріжжі, по вул. Перемоги, біля будинку №131В, водій, керуючи транспортним засобом «Scoda Kamiq», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкість та не зупинилась, чим створила перешкоду для пішоходів. Проводилась фіксація на бодікамеру 002053. Зазначеними діями водій порушила п.18.1. ПДР України, за що передбачено відповідальність відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП. До постанови додається відеозапис з вказаної бодікамери.

За змістом оскаржуваної постанови позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень, що відповідає санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

Судом досліджено відеозапис, наданий стороною відповідача, долучений до відзиву, з якого встановлено, що дата, час фіксації порушення відповідає змісту оскаржуваної постанови. Позивачка ОСОБА_1 , здійснюючи рух на вказаному вище транспортному засобі, по другій смузі, не зменшила швидкість, не здійснила гальмування, при цьому на першій смузі руху перебував автомобіль поліції із працівниками поліції, які і зафіксували порушення п.18.1 ПДР. Після зупинки транспортного засобу, як встановив суд, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції, чому вона не зупинилась, хоча по пішохідному переходу рухався пішохід (що, як видно з відеозапису, відповідає дійсності), відповіла: «ну він же пройшов!». Порядок фіксації правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення, на переконання суду, за результатами дослідження відеозапису повністю дотриманий, від моменту зупинки транспортного засобу до оголошення і вручення оскаржуваної постанови, що спростовує доводи позивачки.

Стаття 283 КУпАП встановлює, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На переконання суду зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, з урахуванням вимог до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.283 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в МЮУ 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Таким чином, постанова ЕНА 4988193 від 16.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена інспектором СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Проценком Русланом Олеговичем про стягнення з позивачки адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд погоджується із твердженнями відповідача з того приводу, що доводи позовної заяви спростовуються долученими до відзиву доказами, а саме наданим відеозаписом.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч. 3 та 5 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як врегульовано ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідачем доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, правомірність прийнятого рішення, інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, відповідно, рішення суб`єкта владних повноважень підлягає залишенню без змін, а позовна заява залишається без задоволення. Підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що інспектор є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, тому сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

Відповідно до ст.139, 143 КАС України внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 гривень залишаються за позивачкою.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 90, 132, 139, 143, 159, 241-246, 257, 261-262, 269-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поданому в порядку адміністративного судочинства, - відмовити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.06.2025 ЕНА №4988193, винесену інспектором СРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценком Русланом Олеговичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень на користь держави, - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, сплачені позивачкою, залишити за ОСОБА_1 .

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області, , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд.29.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду складено та підписано 17.10.2025.

Суддя Л. А. Вайнраух