Справа № 2а-2404/09/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2009-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2009 р. Справа № 2а-2404/09/0970
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Судді Панікара І.В.
при секретарі Богусевич А.С.
за участю:
представника позивача - Довгалюка В.В.,
представника відповідача - Пославського М..М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом: представника позивача Довгалюка В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
визнання відмови в погодженні та видачі висновку за результатами розгляду матеріалів, щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 протиправною,-

02 вересня 2009 року Довгалюк Богдан Вікторович в інтересах ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області (надалі-відповідач) про визнання відмови в погодженні та видачі висновку за результатами розгляду матеріалів щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 жовтня 2006 року розпорядженням РДА №366 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,098 га для реконструкції викупленого приміщення їдальні у дачний будинок в урочищі «Дарів`за межами населеного пункту с. Осмолода з метою передачі земельної ділянки у власність. На виконання вищезазначеного рішення позивач звернувся до уповноваженої ліцензованої особи, якою була виготовлена необхідна документація із землеустрою для подальшого погодження відведення земельної ділянки (передачі у власність). Проте відповідач у листі від 31.10.2008 року № 06-55/1116 безпідставно відмовив у погодженні та видачі відповідного висновку за результатами розгляду матеріалів щодо надання земельної ділянки у власність, хоча надання земельної ділянки у власність позивача, яка згідно законодавства вже перебуває у його користуванні не порушує жодної вимоги природоохоронного законодавства України. В результаті, просить суд визнати протиправною відмову відповідача в погодженні та видачі висновку щодо надання земельної ділянки у власність позивачу та зобов`язати видати відповідний висновок.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. На адресу суду подав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що відмова у погодженні та видачі відповідного висновку за результатами розгляду матеріалів щодо надання земельної ділянки у власність є законною виходячи із наступного.
До Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області були подані документи ОСОБА_1 для погодження проекту відведення земельної ділянки, загальна площа якої складає 0,0899 га, однак при розгляді документів Держуправління в Івано-Франківській області відмовило в наданні висновку постановивши рішення від 31.10.2008 року №06-55/1116. Підставою відмови слугувало розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», згідно з яким з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: було зупинено прийняття рішення про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Також зазначено, що Відповідачем отримано листа від Мінприроди України від 18.05.2009 року № 6628/11/10-09 про те, що Мінприроди зобов`язано зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.
Розглянувши матеріали справи та, вислухавши представника позивача та представника відповідача дослідивши подані та витребувані докази, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач - Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області, згідно Положення, затвердженого 19.02.2007 року за № 55 є територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України і входить до сфери його управління та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, наказами Мінприроди, а також цим Положенням.
Згідно п.4.8 вищевказаного Положення відповідач забезпечує у межах своїх повноважень погодження вибору земельних ділянок для розміщення об`єктів та проектів відведення земельних ділянок.
Згідно абзацу 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками`відповідно до якого з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: було зупинено прийняття рішення про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.
Як встановлено в судовому засіданні, 15.05.2008 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив погодити висновок по відведенню земельної ділянки площею 0.09 га для реконструкції викупленого приміщення їдальні під дачний будинок за межами населеного пункту в с.Осмолода. Листом від 31.10.2008 року № 06-55/1116 відповідачем відмовлено у погодженні та видачі відповідного висновку за результатами розгляду матеріалів, посилаючись на розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р.
В судовому засіданні представник позивача додатково пояснив, що зазначена земельна ділянка не являється предметом регулювання вищевказаного розпорядження КМУ, оскільки на ній відсутня деревина та чагарникова рослинність, відповідно вона не являється лісовою земельною ділянкою.
Відповідно до листа Міністерства охорони навколишнього природного середовища України «Щодо виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р.»направленого на адресу КМУ з метою однакового трактування положень вищевказаного розпорядження, а саме виходячи зі змісту статей 1,4 Лісового кодексу України, відповідно до якого земельні лісові ділянки можуть відноситися до різних категорій земель, Мінприроди вважає, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р. повинно поширюватися на земельні ділянки всіх категорій земель у складі яких є угіддя, що відповідно до форми державної статистичної звітності 6-зем обліковуються як ліси та інші лісовкриті площі (графи 21-33).
Як встановлено в судовому засіданні, шляхом витребування з управління земельних ресурсів у Рожнятівському районі інформації, а саме до якої категорії земель, у складі яких є угіддя, що відповідно до форми державної статистичної звітності 6-зем, які обліковуються як ліси та інші лісовкриті площі (графи 21-33) відноситься земельна ділянка площею 0.089 га, що розташована на території земель ДП «Осмодлодське лісове господарство`Різарнанського лісництва, кварталу 2, ділянка 73, надано відповідь за № 81-42-22.638 від 25.12.2009 року, що земельна ділянка пл. 0.089 га, на яку надано дозвіл на розробку проекту відведення громадянці ОСОБА_1 , відповідно до бази даних (форма 6зем) відноситься до земель лісового фонду, а саме: шифр рядка 88, шифр графи 27, а відповідно є лісовою земельною ділянкою.
Враховуючи викладене суд констатує, що відповідач наділений повноваженнями погодження та надання висновку про відведення земельних ділянок, проте в даному випадку його відмова позивачу у наданні відповідно висновку обумовлена законодавчо, внаслідок чого суд вважає дії відповідача, правомірними, такими, що не порушують законних прав та інтересів позивача, внаслідок чого позовні вимоги позивача такими, що не підлягають до задоволення.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочиннства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: (підпис) Панікар І.В.

Постанова складена в повному обсязі 31.12.2009 року.