Справа № 280/6897/25
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 280/6897/25 2-а/335/157/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського Артура Віталійовича про визнання протиправними дій/бездіяльності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського А.В. про визнання протиправними дій/бездіяльності та стягнення коштів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у справі № 335/9640/25 за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та призначено адміністративний штраф у розмірі 850 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн., які були сплачені ним 09.12.2024.

20.01.2025 державним виконавцем Лівобережного ВДВС м. Запоріжжя Рябінським А.В. було відкрито виконавче провадження, з примусового виконання вищезазначеної постанови.

Позивач вважає, що державний виконавець, відкривши виконавче провадження із порушенням ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме 20.01.2025, хоча постанова суду надійшла до виконавчої служби 27.09.2024, тобто із затримкою 112 днів, не здійснив належної перевірки факту добровільного виконання постанови суду, хоча мав таку можливість, що призвело до безпідставного утримання коштів із заробітної плати, що є на його думку ознакою службової недбалості.

Крім того, державним виконавцем всупереч вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «про виконавче провадження» не було забезпечено належне вручення боржнику належним чином завірених копій постанов про відкриття виконавчих проваджень, що також на думку позивача має ознаки службової бездіяльності та службової недбалості.

Наслідком вказаних дій державного виконавця стало неправомірне утримання грошових коштів із його заробітної плати, а саме: травень 2025 1187,88 грн і 1100,16 грн.; червень 2025 111612 грн. Загальна сума утримань 3404,16 грн.

Таким чином, за його підрахунками, сума фактичного виконання становить 2124,76 (2224,76 грн.), що перевищує законні вимоги постанови № 335/9640/24 від 11.09.2024, у зв`язку з чим, на думку позивача, державним виконавцем було порушено норми матеріального та процесуального права:

- порушено передбачений законом строк відкриття виконавчого провадження (з затримкою більш ніж на 112 днів) ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження;

- боржнику не надано належним чином оформлені та завірені копії постанов № 76725018, № 76725072, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»;

- у боржника відсутнє вчасне та належне повідомлення, що позбавляє його можливості реалізувати своє право на захист;

- сума фактичного виконання перевищує вимоги на 2124,76 грн. (2224,76 грн.), чим завдано йому матеріальних збитків, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, переніс чотири нейрохірургічні операції на хребті, має хронічні пост операційні наслідки, обмежену рухливість та постійні болі;

- безпідставне утримання коштів та ще з незаконним перевищенням сум стягнення із заробітної плати призвело до фінансових труднощів - відсутність можливості вчасно придбати ліки, оплатити медичне лікування та покриття можливості вчасно придбати ліки, оплатити медичне лікування та покрити базові витрати на існування, що за сукупністю спричинило емоційне напруження, тривожність, загострення пост операційного болю та погіршення загального самопочуття.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив:

- визнати дії/бездіяльність ОСОБА_2 старшого виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) протиправними;

- стягнути з отримувача коштів - Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), Код , рахунок (ІВАN) UA0000607, банк отримувача АТ «Державний експертно-імпортний банк України» надлишок відрахування з його заробітної плати у сумі 669,16 грн., Кошти які підлягають поверненню на особовий рахунок заявника: банк отримувача: ПриватБанк, РНОКПП отримувач НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 .

- присудити компенсацію моральної шкоди, яка була спричинена діями виконавця Рябінського А.В., у зв`язку з порушенням його гідності та впливом на стан здоров`я у розмірі, що буде визначений судом. Кошти підлягають поверненню на особовий рахунок заявника: банк отримувача: ПриватБанк, РНОКПП отримувач НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 ;

- стягнути з ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл. /21081300, код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997, номер рахунку (ІВАN) UA 0008001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300 сплачений ним штраф у дохід держави у розмірі 850 гривень 00 копійок. Кошти підлягають поверненню на особовий рахунок заявника: банк отримувача: ПриватБанк, РНОКПП отримувач НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 ;

- стягнути з ГУК у місті Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача: (ЄДРПОУ )37993783, Номер рахунку (ІВАN) UA0026001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, суму Судового збору 605 гривень 60 копійок. Кошти підлягають поверненню на особовий рахунок заявника: банк отримувача: ПриватБанк, РНОКПП отримувач НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.08.2025, адміністративну справу № 280/6897/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського А.В. про визнання протиправними дій/бездіяльності та стягнення коштів передано на розгляд Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя.

01.09.2025 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого судді Макарова В.О.

Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.09.2025, позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського А.В. про визнання протиправними дій/бездіяльності та стягнення коштів залишено без руху.

11.09.2025 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, відповідно до якої ОСОБА_1 просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновити строк звернення до суду, прийняти позовну заяву до розгляду.

Ухвалою судді від 12.09.2025 клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання.

17.09.2025 до суду від державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського А.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого державний виконавець просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи заперечення тим, що 05.12.2024 державною виконавчою службою зареєстровано виконавчі документи з примусового виконання постанови № 335/9640/24 від 11.11.2024 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700,00 грн (подвійний розмір штрафу відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП) та стягнення судового збору на користь держави в розмірі 605,60 грн.

З 19.12.2024 на автоматизовану систему виконавчого провадження (АСВП) та реєстри Міністерства юстиції України було здійснено хакерську атаку, внаслідок якої реєстри не функціонували до 20.01.2025. Через технічну неможливість роботи з АСВП відкриття виконавчих проваджень було відкладено.

Крім того, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки виконання виконавчих документів регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», то у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених цим Законом, до яких, зокрема належать строки відкриття виконавчих проваджень.

Відразу після відновлення роботи реєстрів, 20.01.2025, державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеними виконавчими документами № 76725018 (стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700,00 грн) та № 76725072 (стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави в розмірі 605,60 грн), копії постанов про відкриття виконавчого провадження були надіслані боржнику та стягувачу за вих.№ 540 (Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) № 76725018), вих. № 543 (Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) № 76725072), що підтверджується Списком згрупованих відправлень рекомендованих листів № 28 від 06.02.2025 року.

Державний виконавець вказує, що вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» (надалі Закон) визначений перелік прав і обов`язків державного виконавця, у відповідності до яких протягом строку перебування виконавчого листа на виконанні, державним виконавцем отримані відповіді на запити до відповідних баз даних органів та організацій. В результаті отриманих даних встановлено джерело отримання доходу у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті.

ОСОБА_1 будь-яких заяв до органу державної виконавчої служби про виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2024 у справі № 335/9640/24 не подавалось, доказів сплати штрафу у розмірі, визначеному виконавчим документом, до матеріалів виконавчого провадження не долучалось. Подані платіжні документи були адресовані до суду та долучені до заяви № 59956 від 10.12.2024, однак безпосередньо до відділу державної виконавчої служби такі підтвердження не надходили. Таким чином, станом на момент розгляду скарги відсутні правові підстави вважати, що боржником виконано вимоги постанови суду у межах виконавчого провадження.

У зв`язку з тим, що підтверджуючі документи про сплату штрафу були надані боржником виключно до суду, а не до органу державної виконавчої служби, державний виконавець не був обізнаний про здійснення таких платежів. Відповідно, відсутні правові підстави вважати, що боржником виконано постанову суду у межах виконавчого провадження, оскільки вимоги виконавчого документа залишилися невиконаними та доказів їх належного виконання до матеріалів провадження не надходило.

Крім того, вважає, що доводи скаржника про неналежне вручення копій постанов про відкриття виконавчих проваджень не відповідають дійсності, оскільки копії постанов про відкриття виконавчого провадження з ідентифікаторами доступу були належним чином надіслані боржнику та стягувачу рекомендованими поштовими відправленнями: вих. № 540 від 06.02.2025 (Постанова про відкриття виконавчого провадження № 76725018) та вих. № 543 від 06.02.2025 (Постанова про відкриття виконавчого провадження № 76725072), що підтверджується Списком згрупованих відправлень рекомендованих листів № 28 від 06.02.2025 року, отже вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем дотримано, а твердження скаржника є безпідставними.

Відповідач вважає, що твердження ОСОБА_1 щодо розміру суми до сплати у виконавчому провадженні є безпідставними. Зокрема, боржник стверджує, що орієнтовна загальна сума до сплати складає 26352735 грн., тоді як фактичні законні вимоги виконавчого документа та положення Закону України «Про виконавче провадження» передбачають інші суми.

Так, подвійний розмір адміністративного штрафу за ч. 1 ст. 308 КУпАП становить 1700 грн, до яких додається виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості (170 грн) та мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 434 грн, що у підсумку складає 2304 грн. Окрім того, судовий збір за постановою суду становить 605,60 грн, до якого додається виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості (60,56 грн) та мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 434 грн, що разом складає 1100,16 грн. Таким чином, загальна законна сума до сплати становить 3404,16 грн, що підтверджується відповідними постановами та вимогами виконавчого документа.

Отже, твердження позивача про нібито перевищення законних вимог на 669769 грн державний виконавець вважає хибними, а фактична сума стягнення відповідає Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчому документу.

Крім того, вказує, що ОСОБА_1 вказує: «За таких обставин, я вимушений звернутись до Казначейства України щодо повернення сплачених коштів згідно оригіналів платіжних документів, які долучені до матеріалів адміністративної справи № 335/9640/24, суддя Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя Н.І. Рибалко.»

На думку відповідача, твердження скаржника про намір звернення до Казначейства України щодо повернення сплачених коштів не має жодного відношення до предмета скарги на дії державного виконавця. Скарга стосується виключно оцінки законності та належності дій державного виконавця під час виконання виконавчого документа. Питання перерахунку чи повернення коштів до Казначейства не входить до компетенції виконавця і не може впливати на оцінку його дій у межах виконавчого провадження.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 вказує: «Присудити компенсацію моральної шкоди у зв`язку з порушенням гідності та впливом на стан здоров`я заявника, спричиненими протиправними діями державного виконавця Рябінського Артура Віталійовича, старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Запоріжжя, у розмірі, що буде визначений судом із урахуванням обставин справи та доказів.»

Оскільки дії державного виконавця були здійснені у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для відшкодування моральної шкоди або застосування дисциплінарної відповідальності відсутні. Скаржник не надав жодних належних доказів існування причинно-наслідкового зв`язку між законними діями виконавця та погіршенням стану його здоров`я, що виключає будь-які підстави для задоволення відповідних вимог.

У зв`язку з тим, що боржник не надавав до відділу державної виконавчої служби жодних доказів сплати боргу, не звертався з відповідними заявами щодо повернення надмірно стягнутих коштів та фактично здійснив сплату безпосередньо стягувачу лише 850,00 грн адміністративного штрафу, що становить половину від загального розміру штрафу у 1700,00 грн, передбаченого постановою суду відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП за несвоєчасну сплату, а також судовий збір у розмірі 605,60 грн, питання щодо виконання постанови не вирішувалось у досудовому порядку. Державний виконавець дізнався про надмірно стягнуті кошти виключно з поданої скарги до суду, що виключає будь-яку можливість належного реагування виконавця раніше та свідчить про відсутність його порушень або бездіяльності.

Отже, твердження скаржника про нібито протиправність дій або бездіяльності державного виконавця Рябінського А.В. відповідач вважає безпідставним. Скарга не містить жодних конкретних фактів, які б свідчили про вчинення державним виконавцем незаконних дій або про невиконання ним обов`язків у межах виконавчого провадження. Усі дії державного виконавця, пов`язані з відкриттям виконавчих проваджень, направленням копій постанов та здійсненням виконавчих дій, були здійснені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та внутрішніх нормативних актів. Відповідно, підстави для визнання дій або бездіяльності державного виконавця протиправними відсутні.

06.10.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив визнати дії державного виконавця протиправними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір та витрати, встановити факт добровільного виконання рішення суду, присудити компенсацію моральної шкоди, розмір якої визначить суд, розглянути справу без його участі за наявними матеріалами, зобов`язати повернути надміру стягнені кошти, повідомити Міністерство юстиції України про порушення та ініціювати дисциплінарне провадження.

Позивач у судове засідання призначене на 06.10.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у позовній заяві, просив суд розглядати справу без його особистої участі, на підставі поданих документів, враховуючи його вік та фізичний стан, а саме наявність ІІ групи інвалідності, чотири перенесені нейрохірургічні операції на хребті, хронічні пост операційні наслідки, обмежену рухливість та постійні болі.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 06.10.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

06.10.2025 від представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 без їхньої участі, відзив на позовну заяву підтримують.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.09.2025, у справі № 335/9640/25 провадження 3/335/2777/2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн. У постанові зазначено, що у разі несплати штрафу протягом 15-ти днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягується подвійний розмір штрафу.

09.12.2024 позивачем було сплачено штраф у сумі 850 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн. за постановою від 11.09.2024, 10.12.2024 надано до канцелярії суду оригінали відповідних квитанції.

05.12.2024 до відповідача надійшла постанова Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.09.2025, у справі № 335/9640/25 провадження 3/335/2777/2024 щодо примусового її виконання, що не заперечується сторонами.

20.01.2025 державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінським А.В. були відкриті виконавчі провадження № 76725018 з примусового виконання постанови № 335/9640/24 виданий 11.11.2024 про стягнення ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 1700,00 грн., стягувач: ДПП УПП в Запорізькій області та № 76725072 про стягнення ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605,60 грн., стягувач: Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, про що винесено постанови.

Також, постановами державного виконавця від 20.01.2025 у виконавчих провадженнях №№ 76725072, 76725018 про стягнення виконавчого збору, постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 170,00 грн. та 60,56 грн.

Постановами державного виконавця від 20.01.2025 у виконавчих провадженнях №№ 76725072, 76725018 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначено для боржника розмір мінімальних витрат у загальній сумі 434,00 грн. (за кожним виконавчим провадженням).

18.03.2025 державним виконавцем у вищезазначених виконавчих провадженнях винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що отримує дохід у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті, відповідно до яких звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у сумі 2304,00 грн. та у сумі 1100,16 грн.

Постановами державного виконавця від 11.07.2025, виконавчі провадження № 76725018 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700,00 грн) та № 76725072 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави в розмірі 605,60 грн закінчені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, сума боргу, виконавчий збір і витрати на проведення виконавчих дій сплачені боржником в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», одними з основних принципів виконавчого провадження є справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як рішень інших державних органів.

Частиною 3 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 9 ст. 27 Закону).

Приписом ст. 42 Закону передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Нормами спеціального закону та інструкції не врегульовано порядку повернення стягнутих витрат виконавчого провадження, у разі якщо рішення було виконано боржником до моменту відкриття виконавчого провадження, а відкриття виконавчого провадження державним виконавцем, як одним суб`єктом владних повноважень, відбулось у зв`язку з тим, що інший суб`єкт владних повноважень, в даному випадку поліція, передала документи на примусове виконання, хоча правові підстави для цього були відсутні.

Суд звертає увагу, що зазначені норми спеціального законодавства регулюють порядок саме примусового виконання рішень та не регулюють ситуацій, у разі добровільного його виконання боржником.

Отже, основним питання даного спору є те, чи правомірно та чи буде вказане справедливим, покладати на особу будь-які витрати, які пов`язані з виконавчим провадженням, якщо особа у встановлений для добровільної виконання строк виконала своє зобов`язання, а вказані провадження були відкриті лише 21.01.2025, враховуючи і те, що із 19.12.2024 на автоматизовану систему виконавчого провадження (АСВП) та реєстри Міністерства юстиції України було здійснено хакерську атаку, внаслідок якої реєстри не функціонували до 20.01.2025, що підтверджується офіційними повідомленнями Міністерства юстиції України (зокрема, публікаціями на офіційних сайтах та в соціальних мережах від 19.12.2024 та 20.01.2025 про тимчасову недоступність реєстрів через кібератаку та їх відновлення). Через технічну неможливість роботи з АСВП відкриття виконавчих проваджень було відкладено та відразу після відновлення роботи реєстрів, 20.01.2025, державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами № 76725018 (стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700,00 грн) та № 76725072 (стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави в розмірі 605,60 грн), отже суб`єкти владних повноважень не могли вчиняти свої дії вчасно, в силу різних причин, перевіривши факти сплати. Відповідаючи на вказані питання, то суд зазначає, що такі дії є неправомірними і несправедливими відносно позивача.

Як встановлено судом, позивачем 19.12.2025 було сплачено штраф у сумі 850 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн., натомість виконавчі провадження з примусового виконання цієї постанови, в тому числі у подвійному розмірі були відкриті 20.01.2025.

Отже, на момент відкриття виконавцем ВП №№ 76725018, № 76725072, в тому числі винесення постанов про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанова, на підставі яких були відкриті такі провадження, добровільно виконана позивачем.

Відповідно до довідки Запорізького державного медико-фармацевтичного університету № 389 від 06.06.2025, на підставі постанов старшого виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Рябінського А.В. ВП № 76725018, ВП № 76725072 від 18.03.2025 та наказів №№ 448-к, 449-к від 24.04.2025, у травні 2025 року було здійснено відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 18788 грн. та в сумі 1100,16 грн. відповідно (платіжне доручення № 1871 28.05.2025). Отримувач коштів за вищезазначеними постановами був Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), , рахунок IBAN UA0000607 в АТ «Державний експертно-імпортний банк України.

Відповідно до довідки Запорізького державного медико-фармацевтичного університету № 397 від 01.07.2025, на підставі постанови старшого виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Рябінського А.В. ВП № 76725018 від 18.03.2025 та наказу № 448-к від 24.04.2025, у червні 2025 року було здійснено відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 1116,12 грн. (платіжне доручення № 2279 26.06.2025). Отримувач коштів за вищезазначеною постановою був Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), , рахунок IBAN UA0000607 в АТ «Державний експертно-імпортний банк України.

Суд вважає, що позивач не повинен нести будь-які витрати виконавчих проваджень, якщо фактично постанова виконана позивачем добровільно до моменту відкриття таких виконавчих проваджень.

Таким чином, з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у ст. 6 КАС України, суд дійшов, що добровільне виконання позивачем постанови про накладення штрафу та стягнення судового збору до моменту відкриття виконавчого провадження не може породжувати для нього будь-яких негативних наслідків, зокрема й у вигляді стягнення сум витрат виконавчого провадження, оскільки такі суми утворилися не з винних дій або бездіяльності позивача, який вчасно сплатив штраф та судовий збір, а через тимчасову недоступність Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, а також вебсайтів Міністерства юстиції, ДП «Національні інформаційні системи» та кол-центра. Будь-які ризики з існування проблем на рівні мережевої інфраструктури не повинні бути покладені на людину.

Крім того, сума утримання із заробітної плати ОСОБА_1 складає фактично більше у два рази суми самого штрафу і стягнення таких витрат на користь держави, з особи, яка виконала своє зобов`язання добровільно і в установлений строк, фактично створило б надмірний і безпідставний тягар для людини.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи виконавчі провадження закінчено, у зв`язку з добровільним виконанням позивачем постанови 09.12.2024 до моменту відкриття провадження, яке відкрито 20.01.2025, проте з позивача було стягнуто кошти шляхом звернення стягнення на його заробітну плату, то суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, задовольняє позовні вимоги частково, з виходом за їх межі, у спосіб, визначений у резолютивній частині рішення, який є найбільш ефективним для реального захисту прав позивача, а саме визнає протиправними та скасовує спірні постанови державного виконавця від 18.03.2025 у виконавчих провадженнях №№ 76725018, 76725072, та зобов`язує його повернути стягнуті з позивача кошти згідно встановлених довідок Запорізького державного медико-фармацевтичного університету у загальному розмірі 3404,16 грн.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання виплати моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Отже, моральна шкода повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин (тобто бути похідною).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

У постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Суд зазначає, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

При цьому суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11.08.2023 у справі № 300/64/19 вказав, що саме лише визнання судом протиправними дій, рішення чи бездіяльності відповідного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між його діями/рішеннями та заподіяною моральною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння цієї шкоди, між протиправністю дій/рішень та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним їх наслідком.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому, слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Надані довідка про інвалідність, пенсійне посвідчення не є доказами того, що погіршення здоровя спричинено діями (бездіяльністю) органу виконавчою службою, оскільки спірні відносини виникли значно пізніше.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди та на підтвердження причинного зв`язку моральної шкоди із діями заподіювача шкоди, розрахунку суми визначення моральної шкоди, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд ураховує, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського Артура Віталійовича про визнання протиправними дій/бездіяльності та стягнення коштів -задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського Артура Віталійовича ВП №№ 76725018, 76725072 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,

Зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Металургів, 6, м. Запоріжжя, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 стягнуті з нього кошти у розмірі 3404,16 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінський Артур Віталійович, місцезнаходження: 69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 6, .

Суддя В.О. Макаров