Справа № 606/1020/25
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1020/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: судді Мельник А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, поліцейський відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника - адвоката Сампару Н.М., з урахуванням уточненої заяви, звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, поліцейський відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, у якому, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4762176 від 18.05.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП відсутні, також при складанні оскаржуваної постанови позивачу не було надано можливості скористатись правовою допомогою. Враховуючи вказане, ОСОБА_1 вважає постанову від 18.05.2025 незаконною та просить її скасувати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2025 справу передано на розгляд судді Ромазан Л.С.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25.06.2025 позовну заяву було залишено без руху, вказано на недоліки позовної заяви та надано строк на їх усунення.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2025, проведеного на підставі рішення зборів суддів №6 від 23.09.2025, справу №606/1020/25 передано на розгляд судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області Мельник А.В.

Ухвалою суду (суддя Мельник А.В.) від 29.09.2025 прийнято до свого провадження дану адміністративну справу та призначено у справі судове засідання.

28.07.2025 від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за допомогою системи "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 18.05.2025 о 18 год 59 хв. у с.Іванівка Тернопільського району Тернопільської області по вул. Відхоростків, керував транспортним засобом марки Volkswagen моделі Jetta р.н. НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим допустив порушення п.2.3.в Правил дорожнього руху (далі ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Вказане порушення зафіксоване у відеозаписах із відео реєстратора патрульного автомобіля. Працівником поліції правомірно було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, на місці його вчинення та винесено постанову, яка повністю відповідає вимогам законодавства. У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити у його відсутності. До вказаного відзиву на позов було приєднано файли із відеофіксацією події, яка мала місце 18.05.2025.

30.07.2025 за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якому вказує на те, що із приєднаних до відзиву відеозаписів неможливо встановити чи був пристебнутий, чи непристебнутий ременем безпеки позивач, відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сампара Н.М. у судове засідання не з`явились, однак представником було подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов зазначив прохання про розгляд справи за відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: представник відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, поліцейський відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи судом.

Згідно частини четвертої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З врахуванням викладеного, судовий розгляд даної справи проведено в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази та письмові пояснення, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

18.05.2025 поліцейським відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мервою П.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4762176, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 18.05.2025 о 18 год 59 хв. у с.Іванівка Тернопільського району Тернопільської області по вул. Відхоростків, керував транспортним засобом марки Volkswagen моделі Jetta р.н. НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим допустив порушення п.2.3.в ПДР.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії ЕНА №4762176 від 18.05.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженогоНаказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 (зі змінами та доповненнями) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і статтею 121 КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням за правилами ч.5 ст. 121 КУпАП визнається порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3.в ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, за яке на позивача оскаржуваною постановою накладено штраф, необхідно встановити, що позивач дійсно керував траспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки (ремені безпеки), будучи не пристебнутним ременем безпеки. Суд зазначає, що розгляд справи здійснюється в межах заявлених позовних вимог щодо оскарження постанови серії ЕНА №4762176 від 18.05.2025.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Під час розгляду справи судом досліджено приєднані відповідачем до відзиву на позов відеофайли з відеореєстратора патрульного автомобіля.

Із досліджених відеофайлів слідує, що на відеофайлі відображене відео із відеореєстратора патрульного автомобіля, яким зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen моделі Jetta р.н. НОМЕР_1 . Всупереч доводам представника відповідача, з досліджених судом відеозаписів можна встановити лише те, що автомобіль Volkswagen проїжджає навпроти службового автомобіля, надалі даний автомобіль зупинено працівниками поліції. Через лобове скло автомобіля проглядається силует людини, яка тримає руки на кермі автомобіля. Разом з тим, моменту порушення позивачем п.2.3.в ПДР України невідображено, із відеозаписів неможливо встановити чи водій транспортного засобу користувався ременем безпеки чи ні. При цьому, інших відеоматеріалів, зокрема із нагрудної камери поліцейського, які б чіткіше відображали водія одразу після зупинки транспортного засобу, відповідачем не надано.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в досліджених судом доказах не знайшов свого підтвердження факт порушення з боку позивача п. 2.3.в ПДР України та відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, наявні у справі докази, зокрема постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив вказане у ній правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення закриттю.

З огляду на викладене позов необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 72-77,90,241-246,255,268,286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, поліцейський відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4762176 від 18.05.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, ;

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 13, м.Теребовля, Тернопільська область;

Поліцейський відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, місце праці: вул.Січових Стрільців, 13, м.Теребовля, Тернопільська область.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2025.

Суддя А.В. Мельник