Справа № 440/9121/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 р. Справа № 440/9121/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/9121/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення перерахунку та виплати призначеної пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням заробітної плати за періоди роботи у 2020-2022 роках у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтернефтегазсервіс», згідно архівної довідки про заробітну плату від 25.11.2021 №2472/2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії за віком, 13.03.2024, перерахунок та виплату пенсії, з врахуванням заробітної плати за періоди роботи у 2020-2022 роках у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтернефтегазсервіс», згідно архівної довідки про заробітну плату від 25.11.2021 № 2472/2, за курсом НБУ російського рубля до гривні на день призначення пенсії за віком, 13.03.2024.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не перерахування ОСОБА_1 пенсії з дати призначення 13.03.2024, з урахуванням заробітної плати у ТОВ "Інтернефтегазсервіс" за період з 20.01.2000 по 28.02.2022, яка зазначена у архівній довідці від 25.11.2021 № 2472/2 про заробітну плату.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 13.03.2024, врахувавши заробітну плату за період з 20.01.2000 по 28.02.2022 згідно архівної довідки від 25.11.2021 № 2472/2 про заробітну плату, перевівши її по курсу НБУ української гривні до російського рубля на момент призначення пенсії (на 13.03.2024).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

ГУ ПФУ в Полтавській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що позивачу пенсію обчислено з урахуванням стажу тривалістю 33 роки 08 місяців 24 дні (стаж враховано по 29.02.2024) та заробітної плати врахованої згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОК-5 з 01.07.2000 по 29.02.2024. Довідку архівного відділу м. Нягань російської федерації про заробітну плату з ТОВ "Інтернефтегазсервіс" від 25.11.2021 № 2472/2, подану позивачем 13.03.2024, не враховано до розрахунку заробітної плати при призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю правових підстав. Вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Державу галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві. Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13.03.1992 припинила дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди. Зазначило, що при вирішенні питання про призначення/перерахунок пенсії громадянину України уповноважений територіальний орган ПФУ має встановити наявність чинного міжнародного договору України, яким встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення. У разі відсутності такого договору застосуванню підлягають норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на призначення відповідного виду пенсії. Таким чином, вважає, що відповідачем правомірно не враховано до розрахунку заробітної плати при призначенні позивачу пенсії за віком спірну довідку.

Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 21.03.2024 №77 про відмову у призначенні пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №440/4424/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 21.03.2024 №77; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2024 та зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу позивача періоди роботи: з 20.01.2000 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 30.06.2004 та до пільгового страхового стажу період роботи з 27.07.2010 по 28.05.2012, з урахуванням висновків суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2025 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 по справі № 440/4424/24 - в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2024 та зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу позивача періоди роботи: з 20.01.2000 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 30.06.2004 та до пільгового страхового стажу період роботи з 27.07.2010 по 28.05.2012, з урахуванням висновків суду, змінено, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2024 та зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу позивача періоди роботи: з 20.01.2000 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 30.06.2004 та до пільгового страхового стажу період роботи з 27.07.2010 по 28.05.2012, з урахуванням висновків суду». В іншій частині задоволення позову рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 по справі № 440/4424/24 залишено без змін.

На виконання судового рішення від 07 жовтня 2024 по справі №440/4424/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 13.03.2024 з урахуванням страхового стажу відповідно до висновків суду.

Пенсію обчислено з урахуванням стажу тривалістю 33 роки 08 місяців 24 дні (стаж враховано по 29.02.2024) та заробітної плати врахованої згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОК-5 з 01.07.2000 по 29.02.2024.

У подальшому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 13.03.2024, враховуючи заробітну плату у ТОВ "Інтернефтегазсервіс" за періоди роботи у 2020-2022 роках, згідно довідки від 25.11.2021 № 2472/2, за курсом НБУ російського рубля до гривні на день призначення пенсії за віком.

Листом від 28.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача, що довідку архівного відділу м. Нягань російської федерації про заробітну плату з ТОВ "Інтернефтегазсервіс" від 25.11.2021 № 2472/2 подану ОСОБА_1 13.03.2024 не враховано до розрахунку заробітної плати при призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю правових підстав. Зазначено, що при зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 було надано, зокрема, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.11.2021 №2472/2, видану архівним відділом адміністрації міста Нягані за період роботи з 20.01.2000 по 28.02.2002. Інших довідок про заробітну плату для обчислення пенсії при зверненні за призначенням пенсії не надавалися. До розрахунку заробітної плати враховано періоди з 01.07.2000 по 30.06.2004, з 01.08.2007 по 30.09.2015, з 01.04.2017 по 31.03.2022 та з 01.05.2022 по 29.02.2024. При цьому зауважено, що заробіток за періоди роботи в Російській Федерації з 01.07.2000 по 30.06.2004 взято нулями, оскільки обчислення страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року без врахування заробітної плати Законом не передбачено. Заробітна плата за періоди з 01.08.2007 по 30.09.2015, з 01.04.2017 по 31.03.2022 та з 01.05.2022 по 29.02.2024 врахована на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового держаного соціального страхування. Коефіцієнт заробітку складає 1,78002. Водночас звернуто увагу на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 по справі №440/4424/24 не містить зобов`язань щодо врахування заробітної плати за періоди роботи з 20.01.2000 по 28.02.2002 та з 01.03.2002 по 30.06.2004. При обчисленні пенсії до уваги взято страховий стаж тривалістю 33 роки 8 місяців 24 дні, який враховано по 29.02.2024 (коефіцієнт стажу 0,33667).

Вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно відмовлено у перерахунку пенсії на підставі архівної довідки про заробітну плату від 25.11.2021 № 2472/2 отриманої у ТОВ "Інтернефтегазсервіс", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні пенсії пенсійним органом та при виконанні рішенні суду по справі № 440/4424/24, не взято до уваги довідку від 25.11.2021 № 2472/2 про заробітну плату, що має наслідком порушення прав позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на належне отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 по справі №440/4424/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу призначено пенсію за віком з 13.03.2024, однак при визначенні розміру пенсії не була врахована надана позивачем довідка про заробітну плату №2472/2 від 25.11.2021, видана архівним відділом адміністрації міста Нягані за період роботи з 20.01.2000 по 28.02.2002 та вказано, що заробіток за періоди роботи в Російській Федерації не враховується.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

У відповідності до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами ч.2 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода), в якій закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (ст. 1).

Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Згідно із статтею 3 вказаної Угоди, усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до статті 5 вказаної Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами 2-3 статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Отже, оскільки вказаною Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при призначенні пенсії, тому і заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Згідно з положеннями статті 7 вказаної Угоди, розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із частиною 2 статті 13 вказаної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

При цьому колегія суддів зазначає, що вихід України із вказаної угоди жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки пенсійні права останніх виникли до виходу держави-учасниці із Угоди, а відтак, заробітна плата, отримана позивачем на території РФ, не може бути неврахованою під час визначення пільгового стажу при призначенні пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами;

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Судовим розглядом встановлено, що позивач разом із заявою про призначення пенсії надав довідку від 25.11.2021 № 2472/2, відповідно до якої з січня 2000 року по лютий 2022 року ОСОБА_1 отримував заробітну плату, з якої здійснювались відрахування до Пенсійного фонду РФ.

При цьому, Порядком № 22-1 не встановлено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії, подавати разом із відповідною заявою первинні документи, на підставі яких була видана довідка про заробітну плату, оскільки зі змісту таких документів вбачається, що видані вони саме на підставі особових рахунків.

В свою чергу, жодних сумнівів щодо достовірності відомостей, зазначених у спірній довідці відповідачем не наведено.

Таким чином, оскільки надана позивачем спірна довідка від 25.11.2021 № 2472/2, була отримана ним до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, містить посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а позивач набув трудовий стаж, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, тому неврахування даних такої довідки позбавить позивача права на отримання пенсії в належному розмірі.

За встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність в пенсійного органу підстав для відмови у врахуванні позивачу заробітку, визначеного в архівній довідці від 25.11.2021 № 2472/2.

Згідно пунктів 1, 2 Указу Президента України від 07 листопада 1992 року №549/92 "Про реформу грошової системи України", починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України.

З моменту припинення функціонування рубля в грошовому обігу на території України та запровадження національної валюти, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Тобто, заробітна плата, вказана в російських рублях повинна бути переведена по курсу української гривні до російського рубля на момент призначення пенсії.

Вказаний висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 17.01.2023 у справі №211/1910/17, які враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Судом враховано, що заяву про призначення пенсії від 13.03.2024 на виконання рішення суду у справі №440/4424/24 повторно розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області та призначено позивачу пенсію за віком з 13.03.2024.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не перерахування позивачу пенсії з дати призначення 13.03.2024, з урахуванням заробітної плати у ТОВ "Інтернефтегазсервіс" за період з 20.01.2000 по 28.02.2022, яка зазначена у архівній довідці від 25.11.2021 №2472/2 про заробітну плату та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії позивача з 13.03.2024, врахувавши заробітну плату у ТОВ "Інтернефтегазсервіс" за період з 20.01.2000 по 28.02.2022 відповідно до архівної довідки від 25.11.2021 №2472/2 про заробітну плату, за курсом НБУ української гривні до російського рубля на день призначення пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 440/9121/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий