Справа № 749/952/25
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/952/25
Номер провадження 2-а/749/11/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу № 749/952/02 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Слєпченко С.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Чернігівській області , в якому просить поновити строк на оскарження, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.05.2025 серії БАД №184261.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.05.2025 працівниками Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії БАД №184261, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Позивач вважає, що у поліцейських були відсутні законні підстави для його зупинки, а тому він не має виконувати їхню вимогу щодо надання документів. Відтак, вважає, що дана постанова винесена з істотними порушеннями та підлягає скасуванню.

21.07.2025 року від представника ГУНП в Чернігівській області до суду надійшов відзив на вищевказану позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення ґрунтуються на нормах діючого законодавства та скасуванню не підлягають. Вина позивача в інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується самою постановою та відеозаписами. Крім того, ОСОБА_1 було зупинено не безпідставно, рухаючись поза населеним пунктом на транспортному засобі, останній не увімкнув ближнє світло фар. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало не пред`явлення позивачем працівнику поліції на його законну вимогу посвідчення водія, чим порушено п. 2.1 «а» ПДР України.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд без їх участі, позов підтримали та просили задовольнити .

Представник ГУНП в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив справу розглянути у його відсутність.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №184261 від 08.05.2025, 08.05.2025 о 19:40 год. в с. Камка, провул. Робітничий, 11, ОСОБА_1 керував т/з Dawoo Matiz д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З дослідженого судом диску з відеозаписами, наданого суду відповідачем, який сумнівів у суду не викликає та розцінюється належним доказом, вбачається, як на вимогу поліцейських автомобіль Dawoo Matiz д.н.з. НОМЕР_1 , не зупинився, за ним прямує екіпаж патрульної поліції, автомобіль в подальшому припаркувався та з нього вийшов водій, особу якого було установлено, ним виявився позивач ОСОБА_1 . На запитання поліцейського чому водій не зупинився, останній пояснив, що це прикордонна зона. Під час спілкування з водієм поліцейський роз`яснює причину зупинки, зокрема, рух автомобіля поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар.

Таким чином, наявні докази спростовують доводи позивача, що транспортний засіб було зупинено без підстав порушення ПДР.

Одночасно, суд звертає увагу, що вимогами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що посвідчують відповідне право особи.

З переглянутого відеозапису встановлено, що позивач після зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням на вимоги пред`явити посвідчення водія відмовився.

Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діяв станом на день винесення оскаржуваної постанови та триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 64, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване статтею 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування.

Згідно п.7 ч.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» дозволено перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відтак, суд розцінює причину зупинки транспортного засобу позивача як таку, що здійснена уповноваженою особою поліції також і на підставі та в порядку ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не спростовано вчинене правопорушення, в той час як стороною відповідача доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови серії БАД №184261 від 08.05.2025.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується належними доказами по справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення, а постанову серії БАД №184261 від 08.05.2025без змін.

З огляду за те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, то витрати зі сплати судового збору за подачу позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.05.2025 серії БАД №184261 відносно ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.С. Чигвінцев