Справа № 755/19397/25
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/670/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и л а:

29.09.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 06.10.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний термін для усунення виявлених недоліків.

Позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із тим, що позов подано з пропущенням строку звернення до суду і суд визнав неповажними причини зазначені стороною позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Попередню свою заяву про поновлення строку звернення до суду сторона позивача обґрунтовувала тим, що позивач із застосунку «Монобанк» дізнався про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, він звернувся до адвоката Горянської К.І. і на адвокатський запит було отримано доступ до виконавчого провадження і оскаржуваної постанови та тільки після цього позивач зміг звернутись до суду. Представник позивача пояснювала, що має довгий період співпраці з позивачем і він має довіру до адвоката, а тому звернувся саме до неї. Разом з цим, адвокат у період 16.05.2025-18.09.2025 перебувала у стані непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами. Маючи звернення від клієнта 27.06.2025 року, представник позивача подає позов на 9 день після виходу з декрету.

В своїй ухвалі від 06.10.2025 року суд зазначив: У позовній заяві вказано про те, що позивач звернувся до адвоката 27.06.2025 року, натомість позов поданий лише 29.09.2025 року. Суд не приймає до уваги посилання адвоката на її перебування у період 16.05.2025-18.09.2025 в стані непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами, оскільки такі обставини не є об`єктивно непереборними для самого позивача та такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує рішення і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Відповідні обставини мають стосуватись саме позивача, а не його представника.

16.10.2025 року до суду надійшла повторна заява сторони позивача про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи відповідне повторне клопотання представник позивача посилається на те, що позивач перебуває за кордоном і 21.07.2025 року в застосунку «Монобанк» він отримав повідомлення про блокування його рахунків виконавчою службою. 22.07.2025 року адвокат направила адвокатський запит до виконавчої служби з метою з`ясування підстав блокування рахунків. Відповідь на запит було отримано 22.09.2025 року. Отримавши відповідь на запит позов було подано до суду 26.09.2025 року.

Разом з цим, за даними АСВП судом встановлено, що арешт на кошти позивача у ВП НОМЕР_1 був накладений постановою від 18.04.2025 року. Тобто, сторона позивача стверджує, що повідомлення у застосунку «Монобанк» про арешт коштів надійшло позивачу більш ніж через три місяці - 21.07.2025 року. Водночас доказів на підтвердження дати отримання позивачем інформації у застосунку «Монобанк» про арешт коштів, матеріали клопотання про поновлення строку звернення до суду не містять.

Крім того, у позові зазначалось, що позивач звернувся до адвоката за правовою допомогою 27.06.2025 року, а як зазначає сторона позивача у своїй повторній заяві про поновлення строку звернення до суду, адвокатський запит був направлений 22.07.2025 року, тобто майже через місяць після звернення позивача до адвоката. Разом з цим, копії самого запиту із зазначенням його дати матеріали справи не містять.

Убачається, що сторона позивача стверджує про отримання відповіді на запит від 22.07.2025 року, лише 22.09.2025 року, тобто через два місяці. Чи вчинялись будь-які дії для з`ясування стороною позивача підстав тривалого не отримання відповіді на адвокатський запит матеріали справи не містять, адже відповідь на адвокатський запит має бути надана протягом п`яти днів.

Крім того, суд звертає увагу, що за даними АСВП позивач звернувся до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з його рахунку і постановою від 09.08.2025 року відповідний арешт був знятий. При цьому, з позовною заявою сторона позивача звернулась до суду 29.09.2025 року.

Усе наведене свідчить про те, що стороною позивача за повторною заявою про поновлення строку звернення до суду не підтверджено належними доказами поважності причин пропуску строку для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Зі змісту матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржувана постанова датована 13.01.2025 року.

При цьому, із позовом до суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 29.09.2025 року.

Отже, позивачем пропущений 10-денний термін на звернення до суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст.ст. 121, 123 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені КАС України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року в справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку слід враховати критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження/перегляду з поважних причин (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109).

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом десяти днів від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Строк обчислюється, у тому числі, з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Ураховуючи все вище викладене суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду за повторно поданою стороною позивача заявою про поновлення відповідного строку, оскільки відсутні докази дійсної поважності причин пропуску строку, відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 120, 121, 122, 123, 161, 169, 171, 248, 294, 295, 297 КАС України, -

п о с т а н о в и л а :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 21.10.2025 року.

Суддя -