Справа № 741/1611/25
Суддя: Ляшко Р. С.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 741/1611/25
Провадження № 2-а/741/41/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката - Ващенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектор з РПП ВПД № 1 Ніжинського РВП старшого лейтенанта поліції Талалаївський Анатолій Миколайович про скасування постанови серії БАД № 175049 від 24 вересня 2022 року по справі про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ващенко М.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 17509.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, необгрунтованою, безпідставною з тих причин, що він не керував мопедом, а стояв біля нього та в його присутності не складались будь-які протоколи. Постанова винесена з порушенням норм нормативно-правових актів, вина його не доведена, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

В оскаржуваній постанові вказано, що 24 вересня 2022 року о 19 год. 00 хв. в м. Носівка Чернігівської області по вул. Мринський шлях, гр. ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта», не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. Постанову складено за відсутності ОСОБА_1 , у постанові відсутній підпис останнього щодо ознайомлення чи отримання постанови.

Відповідно до 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 175049 від 24 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП і накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., справу закрити.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови серії БАД № 175049 від 24 вересня 2022 року по справі про накладення адміністративного стягнення залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови серії БАД № 175049 від 24 вересня 2022 року по справі про накладення адміністративного стягнення, відкрито провадження у адміністративній справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21 жовтня 2025 року.

06 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Зеляк А.В. подав до суду відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню. При цьому зазначає, що 24 вересня 2022 року о 19 год. 00 хв. у м. Носівка, ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта» не маючи посвідчення водія відповідної категорії, чим поручив п. 2.1 «а» ПДР. Відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.09.2022 позивач пред?явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом не маючи у посвідченні відповідної категорії. Твердження ОСОБА_1 , що він не керував мопедом спростовується відеозаписами на яких неодноразово останній вказує, що він керував мопедом і під?їхав до магазину. Позиція позивача що постанова відносно нього не складалася, так як відсутній підпис в постанові і він дізнався про її наявність тільки 11 серпня 2025 року не відповідає дійсності. Працівником поліції прийнято обгрунтоване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. ОСОБА_1 ввів в оману суд щодо своєї необізнаності в частині винесення відносно нього постанови, коли він не мав права керування таким транспортним засобом через відсутність відповідної категорії.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та скасувати постанову. При цьому зазначив, що 24.09.2022 він не керував мопедом. Того дня, біля магазину з товаришами вживав алкогольні напої, він був у сильному алкогольному сп?янінні, що повідомляв працівникам поліції не пам?ятає. Про наявність постанови дізнався у 2025 році, коли звернув увагу, що з банківської картки списуються грошові кошти.

Представник позивача адвокат Ващенко М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з наведених у позові доводів та підстав.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні надала показання, що 24 вересня 2022 року їй необхідно було їхати на кладовище. Вона взяла мопед, але він не заводився. Мопед був у технічно несправному стані і вона намагалася його завести механічно, провела до магазину та залишила. Зателефонувала ОСОБА_1 , щоб він забрав несправний мопед додому. Коли повернулася додому ОСОБА_1 не було. Пізніше ОСОБА_1 повідомив, що мопед забрали працівники поліції. Через 2 дні вона забрала мопед з відділення поліції та у подальшому продала його на запчастини, оскільки він був у несправному стані.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з?явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу у відсутності представника ГУНП в Чернігівській області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог інспектор з РПП ВПД №1 Ніжинського РВП старшого лейтенанта поліції Талалаївський А. М. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши позивача, представника позивача, адвоката Ващенко М.О., допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 вересня 2022 року інспектором з РПП ВПД №1 Ніжинського РВП старшим лейтенантом поліції Талалаївським А. М. відносно ОСОБА_1 була прийнята постанова про накладення на останнього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 175049 від 24 вересня 2022 року, якою на підставі ч. 2 ст.126 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн

Відповідно до значеної постанови, 24 вересня 2022 року о 19 год. 00 хв. в м. Носівка Чернігівської області по вул. Мринський шлях, гр. ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта», не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об?єктивно з?ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Тобто, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2005 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено підстави перевірки документів у особи працівниками поліції. Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема у випадк у, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

При цьому ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено перелік підстав для зупинки транспортних засобів працівниками поліції. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 126 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 536/583/17).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскаржувана постанова не відповідає нормам чинного законодавства, зокрема, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, що зафіксований на нагрудну камеру працівника поліції вбачається, що 24 вересня 2022 року працівники поліції, здійснюючи патрулювання, під?їхали до ОСОБА_1 , який знаходився за кермом припаркованого мопеда. У працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп?яніння, та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці або у медичному закладі.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов?язковою підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Посилання представника відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на те що, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтвердив на місці події особисто, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, суд не бере до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп?яніння, дані обставини ОСОБА_1 підтвердив і у судовому засіданні, при цьому зазначив, що був у стані сильного алкогольного сп?яніння, що говорив працівникам поліції не пам?ятає і не пам?ятав.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 . Коли вони під?їхали до ОСОБА_1 останній сидів на припаркованому мопеді.

Крім того, працівники поліції проводили розгляд справи виключно, щодо підозри у керуванні ОСОБА_1 мопедом у стані алкогольного сп?яніння, при цьому розгляду справи щодо наявності чи відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії не відбувалося, та відповідні матеріали не складалися, як на місці виявлення водія транспортного засобу, так і у відділенні поліції.

Отже, працівниками поліції не було дотримано вимог визначених Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією, а відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, або наявність наміру його вчинити.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 175049 від 24.09.2022 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, підлягає скасуванню, як незаконна.

Доводи захисника, що по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП, працівниками поліції складається протокол про адміністративне правопорушення, а не постанова, не заслуговують на увагу суду, оскільки главою 17 КУпАП зазначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, при цьому ст. 222 КУпАП визначено які справи розглядають органи Національної поліції, зокрема, ч. 2 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» в розмірі 605 грн. 60 коп.

За таких обставин понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. підлягають стягненню на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 10, 11, 72, 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 175049 від 24 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Суддя Р.С. Ляшко