Справа № 120/11363/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11363/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

07 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ , , , ,, , а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, що прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 26 квітня 2024 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.05.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано виписки банків про рух грошових коштів, розрахункових документів-платіжних доручень, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки (їх корінці), документи щодо проведення розрахунків за акредитивами, векселі, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентами та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що контролюючий орган не досліджував подану позивачем первинну документацію, її мету, можливість та наслідки здійснення господарських операцій, не встановив реальність здійснених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 господарських операцій, у зв`язку із чим відповідач дійшов необґрунтованих висновків щодо недотримання позивачем податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11 січня 2024 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області видано наказ № 138к, яким на підставі пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України вирішено провести документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), починаючи з 29 лютого 2024 року, тривалістю 10 робочих днів.

29 лютого 2024 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області видано направлення на перевірку головному державному інспектору відділу планових і позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Вінницькій області Вавришиній Ларисі Миколаївні.

На підставі статті 20, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, наказу Головного ДПС У Вінницькій області від 11 січня 2024 року № 138к головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Вінницькій області Вавришиною Ларисою Миколаївною проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податкова адреса: АДРЕСА_1 ) з питань дотримання ним вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року.

За результатами перевірки складено акт від 27 березня 2024 року № 12639/02-32-24-05/ НОМЕР_1 про результати документальної планової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року.

У висновках акту перевірки вказано про порушення позивачем:

1) пункту 177.2, пункту 177.4, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим збільшено податкового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у сумі 13 555 216,79 гривень, в тому числі за 2019 рік - 2 423 562,69 гривень, 2020 рік - 4 110 035,44 гривень, 2021 рік - 6 299 574,58 гривень, 2022 рік - 722 044,08 гривень;

2) підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 16-1 розділу XX Податкового кодексу України. За результатами перевірки фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 донараховано військового збору в сумі 1128846,38 гривень, в тому числі за 2019 рік - 201963,56 гривень, 2020 рік - 341747,93 гривень, 2021 рік - 524964,55 гривень, 2022 рік 60170,34 гривень;

3) пункту 36.1 статті 36, пункту 44.1 статті 44, пункту 46.1 статті 46, пункту 187.1 статті 187 пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 100263 гривень, в тому числі за лютий 2021 року в сумі 3420 гривень, за травень 2021 року в сумі 64570 гривень, за червень 2022 року в сумі 32273 гривень;

4) пункту 36.1. статті 36, пункту 44.1 статті 44, підпункту г пункту 198.5 статті 198, підпункту в пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд 21 Декларації) за грудень 2022 року на 28200 гривень;

5) пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (перевіркою встановлено відсутність складання та реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних);

6) пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України (фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 для проведення планової перевірки не надано первинні документи, у тому числі книгу обліку доходів і витрат, банківські виписки по рахунках за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року та інші документи, що підтверджують розрахунки з контрагентами, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби).

На підставі виявлених порушень Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято:

1) податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на 14 341 618,48 гривень (13 555 216,79 гривень сума збільшення; 786 401,69 гривень сума штрафних санкцій);

2) податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 1 194 379,86 гривень (1 128 846,38 гривень - сума збільшення; 65 533,48 гривень сума штрафних санкцій);

3) податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 125 328,75 гривень (100 263 гривні - сума збільшення; 25 065,75 гривень сума штрафних санкцій);

4) податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року, яким зменшено суму податку на додану вартість (сума завищення 28200 гривень);

5) податкове повідомлення-рішення № , яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 141000 гривень, у зв`язку із чим застосовано штраф за платежем податок на додану вартість в сумі 3400 гривень;

6) податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року, яким за ненадання для проведення перевірки документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахування і сплатою податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі: книгу обліку доходів і витрат, банківські виписки по рахунках за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року та інші документи, що підтверджують розрахунки з контрагентами), застосовано штрафні санкції в сумі 1020 гривень за платежем адміністративні штрафи та інші санкції.

Також 26 квітня 2024 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 522 112,69 гривень.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності рішень, прийнятих на їх підставі.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із пунктом 1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачає, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи та суми сплати за торговий патент на підставі документального факту їх сплати.

У постанові від 09 липня 2020 року у справі № 440/3973/18 Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України право підприємця на включення витрат до витрат звітного періоду виникає, коли вони відповідають таким вимогам: документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами; пов`язані із господарською діяльністю підприємця; безпосередньо пов`язані з отриманням доходів; мають бути фактично сплачені; товари мають бути поставлені, а послуги - отримані.

У постанові від 21 травня 2020 року у справі № 824/257/18-а Верховний Суд звернув увагу на те, що положення статті 177 Податкового кодексу України вказують на те, що об`єктом оподаткування ПДФО є чистий оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з отриманням доходу у межах здійснюваної фізичною особою-підприємцем господарською діяльністю. У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У постанові Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі № 160/2155/20 зазначено, що основним критерієм визначення діяльності господарською є зв`язок з виробництвом чи операціями, спрямованими на отримання доходу.

Встановлено, що 07 березня 2024 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області скеровано до позивача запит про надання документів та пояснень з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження, яким вимагалося надати банківські виписки, розрахункові документи, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки (їх корінці), документи щодо проведення розрахунків за акредитивами, векселі, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентом.

У відповідь на такий запит позивач листом від 08 березня 2024 року повідомив контролюючий орган, що виписки по банківських рахунках надати не може, оскільки його рахунки заблоковані органами державної виконавчої служби.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у податковій декларації, встановлено їх завищення на суму 75 256 425,35 гривень, в тому числі за рахунок включення до складу витрат, які документально непідтверджені, чим порушено пункт 2 статті 177 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення сум чистого оподатковуваного доходу, відображеного у річних податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2019-2022 роки, встановлено його заниження в період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року на загальну суму 75 256 425,35 гривень.

Також перевіркою правильності остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2019-2022 роки, що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , встановлено його заниження на загальну суму 13 555 216,79 гривень.

З метою встановлення винного діяння контролюючим органом на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 скеровано запити від 15 березня 2024 року № б/н, якими вимагалося надати документи та пояснення у термін до 16 год. 00 хв., проте позивачем не надано документів та пояснень щодо обставин, які підтверджують наявність чи відсутність його вини у вчинених податкових правопорушеннях, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності, про що 18 березня 2024 року складено відповідні акти про ненадання документів та пояснень.

Тому, контролюючим органом встановлено, що в порушення пунктів 177.2, 177.4 та 177.10 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року завищено витрати на зальну суму 75 256 425,35 гривень та сум податкового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 13 555 219,79 гривень.

Фактичною підставою для встановлення виявлених вище контролюючим органом порушень слугувало те, що позивач не надав податковому органу розрахункових документів, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентами, тобто банківських виписок, розрахункових документів, платіжних доручень тощо, що, на думку контролюючого органу, призвело до неможливості підтвердження проведених позивачем витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (Закон № 996-XIV), бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Відтак, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом із тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-ХІV, повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Отже, визначальними ознаками витрат в податковому обліку є: їх безпосередній зв`язок з господарською діяльністю платника податку; фактичне здійснення; підтвердження належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій.

04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №0440/5658/18, адміністративне провадження №К/9901/21544/19 вказав на те, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого п. 85.2 ПКУ, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати після спливу 90-денного строку, але до прийняття відповідного рішення, й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати такі документи, та, за наявності передбачених пп. 78.1.5 ПКУ підстав, призначити додаткову позапланову перевірку.

Верховний Суд також зауважує, що неможливість платника в силу об`єктивних обставин надати певні документи контролюючому органу безпосередньо до перевірки не свідчить про невиконання ним обов`язку, встановленого пп. 16.1.5, 16.1.7 ПКУ, а також обумовлює здійснення відповідачем певних дій з метою отримання таких документів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №805/1690/16-а.

Окрім цього, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16, від 24.01.2019 у справі №820/12113/15, від 12.02.2019 у справі №820/6512/16.

Так, платник податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки не позбавлений права надання таких і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Також платник податків у разі якщо посадова особа контролюючого органу, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, має право до закінчення перевірки надіслати такі безпосередньо до контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом 09 жовтня 2019 року у справі №808/9397/13-а.

Встановлено, що 19 березня 2024 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надано контролюючому органу усі наявні у нього первинні документи, що не заперечується відповідачем.

Зокрема позивачем для підтвердження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, під час перевірки подавалися контролюючому органу такі первинні документи: договори купівлі-продажу, додаткові угоди, договори поставки товару, видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, рахунки фактури, акти звіряння, акти звірки взаєморозрахунків, відомості про вантаж, акти, специфікації, акти прийому-передачі тощо, якими підтверджується отримання доходів від ТОВ Вінницябуд, ПОП Рідний край, ТОВ ГЕРВІН, ТОВ ВТН, МКП АДС, МПП ЕНЕРГІЯ, ФОП ОСОБА_2 , ПП РАМАНА, ВКПП ТОНУС-ПЛЮС, ТЗОВ РАЙТЕКС, ТОВ ЖМЕРИНСЬКИЙ ЗАВОД ПО ВТНС, ТОВ ЮНІКС-С, ТОВ РІТОН, ТОВ ДАНАЙ, ТОВ БІК ПРИМА ТЕРМ, ТОВ ЛЮКСАВТОГАЗ, ПП АЛЬФНА БК, ТЗОВ ДРАЙБУД, ДП ТОВ ПБП АЗОВІНТЕКС, ТОВ НОВОБУД-ДНІПРО, ТОВ УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНО-БУЛІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ, ТОВ ДОНСНАБ-АГРОТЕХНІКА, ПП КОСФАРМПАК, ПП МОЛОТОК, ПП ГЛАВВ-ДОР, ПП АГРО-ВІЛАМ, ТОВ ВІНПРОЕКТБУД, ТОВ САТ.СЕРВІС АГРОТРЕЙД, ТОВ АГАТА Україна, ТОВ САТУРН АГРО, ТОВ ГПУ, ПП СБТ-12, ТОВ ІМПЕРІЯ-Ц, ТОВ БУДСПЕЦМОНТАЖ, ТОВ АСКА-ДЕВЕЛОПМЕНТ, ТОВ АВТОТЕРА НОВА, ТОВ ПС-БЕТОН, ТОВ ДТ`АНШАР, ТОВ АЗВІРТ Україна, ТОВ КОНТИНЕНТ-ГРУП, ТОВ ДОРІНВЕСТКАПІТАЛ, ТОВ БУДІНАСТРІ ГРУП, ТОВ ТБС-ПРОФ, ТОВ ПРАЙМ-БРЕНД, ТОВ ЖВРЗ ЕКСПРЕС, ТОВ АЛЬІНКАМ, ТОВА ВЕЛСКЕПІТАЛ, ТОВ ВІНСТРОЙ, ТОВ УКРЗЕМЛЕБУСТОЙ, ТОВ ПОЛІССЯ АГРОІНВСТРОЙ, ТОВ ЯРААГРОІНВЕСТ, ТОВ БУДХІМБУД, ТОВ Е-БЕТОНИ, ТОВ АНШАР ГРУП, ТОВ ФЕРС ТРЕЙД, ТОВ АЛЬКЕПІТАЛ ГРУП, ТОВ ФРС ТРЕЙД, ТОВ АЛЬКЕПІТАЛ ГРУП, ТОВ РВ ТРЕЙД ЛОГІСТИК, ТОВ АРТ-МЕДЖИК ТРАНС, ТОВ ДТК ЛОДЖІСТІК, ТОВ ВІНАРГОТРАНС, ТОВ БУД-ПЛАСТ ПЛЮС.

Колегія суддів зауважує, що в судовому засіданні 15.04.2024 було допитано свідка - головного державного інспектора відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Вінницькій області Вавришину Ларису Миколаївну, яка відповідно до Наказу Головного управління ДПС У Вінницькій області від 11 січня 2024 року № 138к проводила документальну планову виїзну перевірку позивача.

Свідок у судовому засіданні підтвердила, що їй, як ревізору, було надано усю первинну документацію ФОП ОСОБА_1 , про що й зазначено у пункті 1.14 акту перевірки.

Як правильно вказав суд першої інстанції, долученими до матеріалів справи первинними документами позивач підтвердив задекларовані суми витрат.

Більше того, як слідує із акта перевірки, перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкових декларацій, а також перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2019-2022 роках, відображеного в податковій декларації, контролюючим органом не встановлено порушень заниження загального оподатковуваного доходу.

Крім того, будь-яких фактів, які б підтверджували невикористання позивачем відповідних товарів у господарській діяльності при проведенні перевірки податковим органом не встановлено, а єдиною підставою для висновку про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 завищено витрати на зальну суму 75 256 425,35 гривень та сум податкового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 13 555 219,79 гривень слугувало ненадання платником податків розрахункових документів.

Разом з цим судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 витрати фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій.

Варто зауважити, що представником позивача до позовної заяви долучено заключні виписки по рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, якими підтверджується рух коштів позивача за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року із зазначенням номеру банківської виписки, дати та часу операції, призначення платежу та реквізитів контрагента.

Вказаними виписками підтверджується факт проведення позивачем господарських операцій за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року.

Тому висновки про допущення позивачем заниження оподатковуваного доходу не може вважатись обґрунтованими.

До того ж, наведене свідчить і про безпідставне донарахування контролюючим органом сум податкового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 1 194 379,86 гривень, грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 125328,75 гривень, сум завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (сума завищення 28200 гривень).

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №№ , , , , а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3400 гривень за нескладення та/або нереєстрацію протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування.

Так, в акті перевірки від 27 березня 2024 року № 12639/02-32-24-05/ йдеться про завищення показника 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації)" за грудень 2022 року в сумі 28200 гривень. Таким чином, під час перевірки встановлено, що на порушення підпункту г пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 занижено суму податкових зобов`язань в загальній сумі 28200 гривень, в тому числі за грудень 2022 року в сумі 28200 гривень.

Разом з цим, у ході судового розгляду суд дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення № від 26 квітня 2024 року, яким зменшено суму податку на додану вартість (сума завищення 28200 гривень), слід визнати протиправним, а тому податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2024 року № , що прийняте з підстав нереєстрації позивачем податкової накладної за грудень 2022 року також є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1020 гривень за порушення вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Водночас, в акті перевірки зазначено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 для проведення планової перевірки не надано первинні документи, у тому числі книгу обліку доходів і витрат, банківські виписки по рахунках за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року та інші бухгалтерські та фінансові документи, що підтверджують розрахунки з контрагентами, ведення яких передбачено законодавством, чим порушено вимоги пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 85.2 пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У запиті від 07 березня 2024 року податковий орган вимагав у позивача надати банківські виписки, розрахункові документи-платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки (їх корінці), документи щодо проведення розрахунків за акредитивами, векселі, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентом.

На такий запит фізична особа-підприємець у заяві від 08 березня 2024 року повідомив податковий орган про те, що виписки по рахунках надати не може, оскільки такі рахунки заблоковані державною виконавчою службою. Більше того, у поданому запиті не йшлося про надання позивачем книги обліку доходів і витрат.

У запиті від 15 березня 2024 року контролюючий орган вимагав від позивача надати належним чином засвідчені копії документів за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року, зокрема банківські виписки з особових рахунків, розрахункові документи, які підтверджують витрати, а саме платіжні доручення, прибуткові касові ордери, квитанції, фіскальні чеки, акту закупки (виконаних робіт, надання послуг), інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів (робіт, послуг).

У відповідь на вказаний запит позивач листом від 19 березня 2024 року надав контролюючому органу усі наявні у нього первинні документи.

Відтак позивач повідомляв Головне управління ДПС у Вінницькій області про неможливість надання окремих первинних документів, що не варто розцінювати як ненадання інформації та первинних документів узагалі та ухилення від обов`язку надати відповідь на запит податкового органу.

У цій частині суд також зважає на наведені показання свідка, яка підтвердила, що їй, як ревізору, було надано усю первинну документацію ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, що відповідно до частини 1 статті 119 Податкового кодексу України відповідальність за таке порушення настає за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Верховним Судом у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 820/5647/16, від 07 червня 2023 року у справі № 814/1547/16, від 22 березня 2024 року у справі № 160/11748/21 висловлена позиція, за змістом якої штраф, передбачений пунктом 119.1 статті 119 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню лише у випадку, коли недостовірні відомості або помилки, допущені в податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Судом встановлено, що позивачем не допускалися порушення, які б призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення № від 26 квітня 2024 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 жовтня 2025 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.