Справа № 320/21799/24
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Київ № 320/21799/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

позивача Каравасілі Х.М., Потупало Н.І.

відповідача Лущий В.С., Мамочкін С.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест"

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дейвест" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024, № 2 від 12.03.2024, № 2 від 12.03.2024, № 02 від 12.03.2024, №2 від 12.03.2024, які винесені Головним управлінням ДПС у м. Києві.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки прийняті без дослідження первинних документів та без системного застосування норм чинного законодавства у сфері обігу та реалізації пального. Позивач стверджує, що контролюючим органом не доведено перевищення товариством обсягів реалізації пального над отриманням. Позивач звертає увагу, що наявність відхилень між обсягами залишків пального, що обліковуються в системі електронного адміністрування реалізації пального та обсягами залишків пального в бухгалтерському обліку, які виникли внаслідок врахування в СЕАРП не може бути підставою для висновку про перевищення меж нормативних втрат чи перевищення обсягів реалізації над обсягами отримання. Позивачем також зазначено, що під час перевірки ним було надано усі запитувані документи та не отримано інформацію про недостатність наданих доказів в обґрунтування дотримання вимог законодавства у власній господарській діяльності. На думку позивача, всі інші висновки та доводи відповідача будуються виключно на суб`єктивних припущеннях посадових осіб контролюючого органу, що призвели до прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим просить суд визнати їх протиправними та скасувати. Просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 320/21799/24, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав. Вказував, що діяв в межах, у порядку та спосіб, встановлений законодавством. Відповідач зазначає, що заявлені позивачем витрати є завищеними, оскільки ним не надавалися документи на підтвердження пов`язаності цих витрат безпосередньо з господарською діяльністю, що унеможливлює їх включення до складу витрат за звітні періоди. Зазначає, що проведеною вибірковою перевіркою встановлено порушення реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та в Єдиному реєстрі акцизних накладних, зокрема позивачем несвоєчасно зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та в Єдиному реєстрі акцизних накладних. Відповідач вважає, що позивач не спростував виявлених у нього порушень норм податкового законодавства, а тому прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та не підлягають скасуванню. У задоволенні позову просить відмовити.

Протокольною від 20.02.2025 суд на місці ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити справу по суті заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позов заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЙВЕСТ» () зареєстровано як юридична особа 07.10.2014.

Основний вид діяльності за КВЕД: 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами.

Інші: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур: 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві: 01.63 Післяурожайна діяльність; 01.64 Оброблення насіння для відтворення: 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 38.22 Оброблення та видалення небезпечних відходів: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЙВЕСТ».

За результатами вказаної перевірки, 29.01.2024 було складено акт № 6551/26-15-07-02-01-03/39430951.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ДЕЙВЕСТ»:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 139.2.1, пп. 139.2 п. 139 ст. 139 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, п. 8, п. 9, п. 15 П(С)БО №9 «Запаси», наказом міністерства фінансів України від 20. 10.1999 за № 246, п. 10, п. 11. п.20 П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4338043 грн, у тому числі: за 2018 рік у сумі 53284 грн, за 2019 рік у сумі 484970 грн, за 2020 рік у сумі 346159 грн за 1 півріччя 2021 року у сумі 3453630 гривень;

- п. 185.1 ст. 185, п.188.1 ст. 188, п.192.1 ст.192, п.198.1, п. 198.3 ст. 198, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого завищено від?ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2021 року на суму 4010598 гривень;

- п. 188.1 ст. 188, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl зі змінами і доповненнями, в результаті чого не складені зведені податкові накладні та не зареєстровано в ЄРПН на суму перевищення ціни придбання над базою оподаткування з ПДВ у сумі 336655 грн, в тому числі : за квітень 2019 року у сумі 43084 грн; за травень 2019 року у сумі 496 грн; за червень 2019 року у сумі 26916 грн: за липень 2019 року у сумі 41068 грн ; за серпень 2019 року у сумі 32434 грн; за вересень 2019 року у сумі 177357 грн; за жовтень 2019 року у сумі 5692 гривень;

- п.120-2.1. ст. 120-2, п.128-1.3 ст. 128-1 п. 231.6 ст.231 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2756-VI із змінами та доповненнями, несвоєчасно зареєстровано акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, за січень, лютий, березень 2020 року, за квітень, травень 2021 року;

-пп. 213.1.12 п.213.1 ст. 213 Податкового кодексу України №2755-V1 від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження сплати акцизного податку із продажу підакцизних товарів на суму 141 395,40 гривень;

- п. 231.1. п. 231.3, п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, в частині дотримання вимог податкового законодавства при реалізації підакцизних товарів, а саме реалізація пального в загальному обсязі 51500 л без реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних:

- пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п.171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V1 зі змінами та доповненнями. в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб, в періоді що перевірявся, на загальну суму 27 896,43 гривень.

ТОВ «ДЕЙВЕСТ» подано заперечення на акт Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 6551/26-15-07-02-01-03/39430951 від 29.01.2024.

Водночас, 05.03.2024 ГУ ДПС у м. Києві заперечення ТОВ «ДЕИВЕСТ» залишено без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін.

25.03.2024 ТОВ «ДЕЙВЕСТ» отримано податкові повідомлення-рішення:

щодо акцизного податку на пальне:

- (форма «АН») № 2 від 12.03.2024, яким нараховано штрафні санкції на суму 166 776,21 грн;

- (форма «Р») № 2 від 12.03.2024 на загальну суму 176 744,00 грн., з яких нараховано основного боргу на суму 141 395,00 грн. та штрафні санкції в сумі 35 349,00 грн.

щодо податку на прибуток з підприємств:

- (форми «Р») № 2 від 12.03.2024 на загальну суму 4 472 607,00 грн, з яких нараховано основного боргу на суму 4 338 043,00 грн. та штрафні санкції в сумі 134 564,00 грн.

щодо податку на додану вартість:

- (форма «ПН») № 2 від 12.03.2024, яким нараховано штрафні санкції на суму 18 547,00 грн.;

- (форма «В4») № 2 від 12.03.2024 на суму 4 010 598,00 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скаргу до контролюючого ДПС України (в порядку ст. 56 ПК України).

Рішенням ДПС України, скарга позивача залишена без розгляду, оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями статті 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно з п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до п.77.2 ст.77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок. Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року. Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки). Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Згідно з п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п.77.6-77.9 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена (п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290).

Платник податку формує об`єкт оподаткування податком на прибуток за реальними (фактично вчиненими) господарськими операціями, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Пунктом 135.1 ст. 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Визначення первинного документу і господарської операції наведені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно із статтею 1 Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Згідно з пунктами 2.15 та 2.16 вказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції (поставка, продаж, фінансова допомога, інвестиція тощо) є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов`язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків.

Перевіркою повноти декларування ТОВ «ДЕЙВЕСТ» показників рядка 02 Декларацій "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" у загальній сумі 138123 грн. за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 встановлено його заниження всього у сумі 19847070 грн, в тому числі : за 2020 рік у сумі 876017 грн, за І півріччя 2021 року у сумі 18971053 грн.

Відповідно наданих до перевірки первинних документів та даних бухгалтерського обліку встановлено, що ТОВ «ДЕЙВЕСТ» протягом І півріччя 2021 року збільшено витрати на суму 18 349 773,26 грн, внаслідок здійснення переоцінки балансової вартості заборгованості (рах.631), за раніше поставлені товари від ТОВ «Вектор 2008», ТОВ «Євростандарт», ТОВ «Західна нафтогазова компанія».

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «Західна нафтова компанія», суд зазначає таке.

Згідно з договором поставки № 3H-MO-2844 від 08.04.2020, укладеним між ТОВ «Західна нафтогазова компанія» (), в особі директора ОСОБА_1 (далі Постачальник) та ТОВ «ДЕЙВЕСТ», в особі директора Щербака I.О. (далі Покупець) у м. Києві, Продавець зобов?язався передати у власність Покупця нафтопродукти (далі Товар), а Покупець зобов?язується прийняти та оплатити Товар.

Поставка Товару здійснюється окремими партіями. Найменування та кількість товару, умови поставки на кожну окрему партію Товару визначаються відповідними додатковими угодами до цього Договору, узгодженими сторонами, які після їх підписання є невід?ємними частинами цього Договору.

Кожна наступна додаткова угода не відміняє і не припиняє дію попередніх додаткових угод ні в цілому, ні в частині, при умові, що це прямо не зазначено в відповідній додатковій угоді.

Загальна кількість Товару, який поставляється по цьому Договору, визначається як сума кількості окремих партій Товару, вказаних в додаткових угодах до цього Договору. Загальна вартість Товару, що поставляється по цьому Договору, визначається як сума вартостей окремих партій Товару, вказаних в додаткових угодах до цього Договору.

Покупець здійснює 100 % попередню оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, якщо інше не передбачено додатковою угодою.

Покупець здійснює оплату Товару на підставі виставленого Постачальником рахунку протягом поточного банківського дня, тобто дня виставлення рахунку, що відповідає даті рахунку, або відповідно до умов, передбачених в додаткових угодах до Договору.

За погодженням Сторін, оплата Товару за цим Договором може бути проведена в будь-якій формі розрахунків, що не суперечить чинному законодавству України, в тому числі можлива вексельна форма оплати, що має бути погоджено в додатковій угоді до цього Договору.

Сторони по закінченню кожного місяця проводять звірку розрахунків за відвантажений товар. Акт звірки передається Постачальнику, затверджений належним чином до 10 числа місяця, наступного за звітним.

У разі порушення Покупцем грошових зобов?язань, по оплаті вартості Товару (простроченні оплати товару) і при цьому збільшенні на день проведення простроченого платежу за Товар або на день пред?явлення вимоги до Покупця про оплату повної вартості товару з урахуванням індексації, офіційного курсу гривні до Євро, встановленого Національним банком України, більше ніж на 2% від офіційного курсу встановленого Національним банком України на граничну дату виконання грошового зобов?язання - оплати вартості відповідної партії, Товару, Постачальник має право вимагати, а Покупець зобов?язаний сплатити Постачальнику проіндексовану вартість Товару, який поставлений Постачальником, але не оплачений Покупцем у належний строк (термін).

Досліджені у судовому засіданні позивачем надані відомості бухгалтерського обліку (стор. 58-64 Акта перевірки) щодо збільшення витрат фінансової звітності свідчать про збільшення поточної кредиторської заборгованості перед контрагентом за відсутності здійснення господарських операцій на вказану суму.

Водночас, ані до перевірки, ані до суду не надані акти звірки з Постачальником та/або відповідних розрахунків додаткових витрат по взаємовідносинах із ТОВ «Західна нафтогазова компанія». Також згідно наданих оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 30.06.2021 обліковується кредиторська заборгованість у сумі 5582148 гривень.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Євростандарт», суд звертає увагу на таке.

Згідно з договором поставки № 156 від 01.06.2020, укладеним між ТОВ «Євростандарт» (), в особу директора Самсонової С.А. (далі Постачальних) та ТОВ «Дейвест», в особі директора Щербака Т.О. (далі Покупець) у м. Києві, Продавець зобов?язався передати у власність Покупця нафтопродукти (далі Товар), а Покупець приймає товар та сплатить Постачальнику його вартість на умовах і в строки, що передбачені даним Договором.

Асортимент, кількість, ціна, умови поставки партії Товару визначаються Сторонами у Специфікаціях, які є невід?ємною частиною цього Договору.

Умови поставки - умови поставки, відповідно до «ІНКОТЕРМС» (Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів), у редакції 2010 року, з урахуванням особливостей, зазначених у даному Договорі.

Вантажовідправник - Постачальник, або особа, зазначена в залізничній чи товарно-транспортній накладних як вантажовідправник, з яким Постачальник або Покупець уклали відповідний договір.

Вантажоодержувач - Покупець або інша особа, в обов?язок якої входить прийняття Товару в пункті призначення або на станції призначення і відправлення порожніх залізничних цистерн відповідно до даного Договору.

Партія Товару загальна кількість Товару, яка постачається за замовленням Покупця та може відображатись в заявці Покупця, якщо вона складається в письмовій формі, і так само, в додатковій угоді до цього договору, якщо сторони її уклали.

Покупець зобов?язується прийняти Товар в кількості, асортименті і за ціною, визначеною в узгодженому Сторонами замовленні, а також сплатити вартість Товару у строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Сторони проводять щомісячну звірку взаєморозрахунків на вимогу однієї із Сторін.

Ціна на Товар встановлюється у гривневому еквіваленті. Ціна та загальна вартість Товару встановлені у видатковій накладній, є попередньою ціною та попередньою вартістю. Попередня кількість товару, попередня ціна та попередня вартість Товару фіксується Сторонами у відповідній попередній Специфікації на відповідний календарний місяць.

Проміжна ціна та загальна вартість Товару встановлюється протягом 12 робочих днів після закінчення котирувального місяця (який відповідає місяцю поставки товару).

Досліджені у судовому засіданні позивачем надані відомості бухгалтерського обліку (стор. 66 Акта перевірки) щодо збільшення витрат фінансової звітності свідчать про збільшення поточної кредиторської заборгованості перед контрагентом за відсутності здійснення господарських операцій на вказану суму.

Водночас, ані до перевірки, ані до суду не надані акти звірки з Постачальником та/або відповідних розрахунків додаткових витрат по взаємовідносинах із ТОВ «Євростандарт». Також згідно наданих оборотно-сальдової відомості по рахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 30.06.2021 обліковується кредиторська заборгованість у сумі 46367081,46 гривень.

Щодо господарських операцій позивача з ПП «Вектор 2008», суд звертає увагу на таке.

Відповідно наданих до перевірки та суду первинних документів та даних бухгалтерського обліку встановлено, що ТОВ «ДЕЙВЕСТ» протягом 1 півріччя 2021 року збільшено витрати від ПП «Вектор 2008» на суму 381 761,94 грн., внаслідок здійснення переоцінки балансової вартості заборгованості.

Водночас, ані до перевірки, ані суду не надано договорів або інших угод. Також, не надані акти звірки з Постачальником та/або відповідних розрахунків додаткових витрат по взаємовідносинах із ПП «Вектор 2008».

Щодо наданих оборотно-сальдових відомостей по рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 30.06.2021 обліковується кредиторська заборгованість у сумі 458 114,33 гривень.

При цьому позивач не довів в ході судового розгляду правомірність списання активів та порядок формування податкових зобов?язань відображених в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності операцій, з наданням підтверджуючих документів суду. Більш того, під час перевірки відповідачем надіслано запит № 8/26-15-07-02-01 від 18.01.2024 позивачу про надання документів, однак на запит відповідь не отримано.

Як вказано судом, право власності на придбані у ПП «Вектор 2008», ТОВ «Євростандарт», ТОВ «Західна нафтогазова компанія» паливно-мастильні матеріали набуто ТОВ «ДЕЙВЕСТ» у 2019-2020 році (за даними бухгалтерського обліку), проте ТОВ «ДЕЙВЕСТ» збільшило витрати звіту про фінансові результати за І півріччя 2021 року у сумі 18 349 773 грн, в частині перегляду первісної вартості (збільшення) раніше придбаних запасів (товарів), внаслідок коливання курсу іноземних валют по відношенню до гривні.

Крім того, відповідно до наказу ТОВ «ДЕЙВЕСТ» про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку, при здійсненні організації бухгалтерського обліку підприємство керується Законом України від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Національними стандартами бухгалтерського обліку.

Згідно з вказаним наказом, внесення змін в бухгалтерському обліку до первісної вартості придбаної сировини у зв?язку із коливанням курсу іноземних валют не передбачено.

Користування іншими нормативами та стандартами при веденні бухгалтерського обліку на підприємстві цим наказом не визначено.

Відповідних актів звірки з постачальниками та відповідних розрахунків додаткових витрат по взаємовідносинах із наведеними контрагентами не надавалось, а збільшення балансової вартості реалізованих запасів (кредиторської заборгованості) внаслідок зміни курсу іноземних валют наведеним ПСБО 9 не передбачено.

Отже, позивачем безпідставно відображено в бухгалтерському обліку та у складі витрат фінансової звітності у 1 півріччя 2021 року здійснення перерахунку балансової вартості запасів, оприбутковані на баланс у 2020 році, внаслідок збільшення заборгованості за раніше придбані товари, яка виражена в національній валюті, право власності на які товариством набуто у попередньому звітному періоді (у 2020 році), внаслідок збільшення заборгованості за раніше придбані товари. Тобто, зміна комерційного курсу іноземної валюти по відношенню до національної не має вплив на визначення заборгованості з резидентом, визначеної у гривні.

Крім того, відповідно до первинних документів та даних бухгалтерського обліку судом встановлено, що ТОВ «ДЕЙВЕСТ» протягом 1 півріччя 2021 року безпідставно збільшено витрати на суму 18 349 773,26 грн, внаслідок здійснення переоцінки балансової вартості заборгованості, за раніше поставлені товари від ПП «Вектор 2008», ТОВ «Євростандарт», ТОВ «Західна нафтогазова компанія» та безпідставне збільшення суми податкового кредиту, внаслідок здійснення такої переоцінки балансової вартості заборгованості.

Також, суд звертає увагу, що згідно документів та відомостей та журналу-ордеру по рах. № 948 «Визнані штрафи, пені, неустойка» за 2020 рік встановлено, що за умовами договорів на поставку товарів №01/03/19-25 від 01.03.2019 та № 852 від 10.06.2019, укладеними ТОВ «ДЕЙВЕСТ» з ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ» нараховані штрафні санкції у сумі 876 017 грн.

Суд зауважує, що ані до перевірки, ані до суду, позивачем не надані відповідні розрахунки штрафів щодо порушення договірних умов по взаємовідносинах із ТОВ «Євростандарт», зокрема, актів звірок, бухгалтерської довідок, досудового врегулювання спорів тощо.

Відповідно до регістрів бухгалтерського обліку, ПДВ та податку на прибуток у сумі 876 017 грн. обліковано у бухгалтерському обліку по Д-ту рах. 948 «Визнані штрафи, пені, неустойка» та по К-ту рах. 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками».

Згідно п.1 ст. 549 Господарського кодексу України (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин), неустойка (штраф, пеня) - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У п.1 ст. 230 цього ж Кодексу зазначено, що штрафна (господарська) санкція у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов?язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка поділяється на два підвиди:

1. штраф, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання;

2. пеня, що розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, штрафна санкція виникає у випадках:

-порушення договірного зобов?язання, якщо у договорі чітко прописана така ситуація;

-порушення норм чинного законодавства (несвоєчасна сплата податків та платежів тощо).

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що складається відповідний розрахунок та погоджується обома сторонами договірних відносин, в інших випадках штрафна санкція не може мати місце в бухгалтерському обліку підприємства.

У П(С)БО №17 «Податок на прибуток» зазначено, що обліковий прибуток (збиток) - сума прибутку (збитку) до оподаткування, визначена в бухгалтерському обліку і відображена. у звіті про фінансові результати за звітний період.

Згідно з п.20 ПСБО 16 «Витрати» визнані штрафи, пеня, неустойка включаються до складу інших операційних витрат, тобто фінансовий результат до оподаткування формується за участю таких витрат.

П(С)БО №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» визначає термін «зобов?язання» як заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої у майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. У цьому П(С)БО також зазначено, що підприємство зобов?язане запобігати заниженню оцінки зобов?язань та витрат.

Згідно з п.6 П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 №318, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов?язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками, за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до п.9 П(С)БО №16 «Витрати», не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати:

9.1. Платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо.

9.2. Попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг.

9.3. Погашення одержаних позик.

9.4. Інші зменшення активів або збільшення зобов?язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті б цього Положення стандарту).

9.5. Витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

9.6. Балансова вартість валюти.

Згідно із п. 20 П(С)БО №16 «Витрати», до інших операційних витрат включаються :

-витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи";

-собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов?язаних з їх реалізацією;

-сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів;

-втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями активами і зобов?язаннями, що пов?язані з операційною діяльністю підприємства);

-втрати від знецінення запасів;

-нестачі й втрати від псування цінностей;

-визнані штрафи, пеня, неустойка;

-витрати на утримання об?єктів соціально-культурного призначення;

-інші витрати операційної діяльності.

Згідно п. 29 П(С)БО №16 «Витрати», до складу інших витрат включаються витрати, які виникають під час діяльності (крім фінансових витрат), але не пов?язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг).

До таких витрат належать:

-собівартість реалізованих фінансових інвестицій (балансова вартість та витрати, пов?язані з реалізацією фінансових інвестицій);

-втрати від зменшення корисності необоротних активів;

-втрати від безоплатної передачі необоротних активів;

-втрати від неопераційних курсових різниць;

-сума уцінки необоротних активів і фінансових інвестицій;

-витрати на ліквідацію необоротних активів (розбирання, демонтаж тощо);

-залишкова вартість ліквідованих (списаних) необоротних активів;

-інші витрати діяльності.

Згідно з п.44.1 ст.44 Кодексу "Для цілей оподаткування платники податків зобов?язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов?язаних з визначенням об?єктів оподаткування та/або податкових зобов?язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов?язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об?єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

П(С)БО №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» визначає термін «зобов?язання» як заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої у майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. У цьому П(С)БО також зазначено, що підприємство зобов?язане запобігати заниженню оцінки зобов?язань та витрат.

Таким чином, ТОВ «Дейвест» включено до складу інших операційних витрат фінансової звітності за 2020 рік сума штрафів у розмірі 876 017 грн. Водночас, вони не підтверджені документально (відповідними розрахунками) та відповідно безпідставно віднесено до складу витрат нараховані штрафи.

Зважаючи на викладене, підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024 відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024, суд зазначає таке.

ТОВ «ДЕЙВЕСТ» у перевіряємому періоді перебувало на загальній системі оподаткування та було зареєстровано, відповідно до п.п. 212.1.16 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України, платником акцизного податку з реалізації пального з 15.04.2019 за реєстраційним номером 1840.

За період з 01.10.2017 по 30.06.2021 року ТОВ «Дейвест» задекларовано акцизний податок у розмірі 0 грн.

На підставі наданих посадовими особами позивача первинних документів та згідно баз даних ДПС України встановлено, що в перевіряємому періоді ТОВ «Дейвест» здійснювало оптову торгівлю пальним.

Ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі від 01.07.2019, діє 01.07.2024

Під час проведення перевірки, за даними єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН), встановлені розбіжності між даними походження обсягів (об?ємів) придбаного та реалізованого палива за період з 01.04.2019 по 30.06.2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні пояснити вказані розбіжності не зміг, первинні документи щодо оприбуткування ТМЦ суду також не надав. Більш того, під час перевірки відповідачем надіслано запит №7/26-15-07-02-01 від 18.01.2019 позивачу про надання документів, що підтверджують вартість не оприбуткованого пального у складі доходів та/або розрахунків коригувань. На запит відповідь не отримано.

З урахуванням даних наявних в ЄРАН, ТОВ «Дейвест» перевищено обсяги реалізації палива над обсягами його придбання в кількості 31 064 л, що складає еквівалент у сумі 745 536 гривень.

Згідно з пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України, платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Реалізація пального для цілей розділу VI ПК України - це будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника.

Відповідно до пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Платники акцизного податку, які реалізують пальне, для роботи в системі електронного адміністрування реалізації пального мають бути зареєстровані в контролюючих органах за основним місцем обліку.

Відповідно до підпункту 213.1.12 пункту 213.1 статті 213 ПК України, згідно якого до об?єктів оподаткування віднесено операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, які перевищують обсяги пального:

отримані від інших платників акцизного податку, підтверджені зареєстрованими акцизними

накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, засвідчені належно оформленою митною декларацією;

вироблені в Україні, реалізація яких є об?єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 пункту 213.1 статті 213 Кодексу, підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Відповідно до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України передбачені ставки на підакцизні товари (зокрема і важкі дистиляти (газойлі)) ставка 139, 50 євро за 1000 л.

Згідно з абзацом першим пункту 217.3 статті 217 ПК України податок з товарів (продукції), вироблених на митній території України, на які встановлені «ставки податку в іноземній валюті, сплачується у національній валюті і розраховується за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України, що діє на перший день кварталу, в якому здійснюється реалізація товару (продукції), і залишається незмінним протягом кварталу.

Таким чином, у платників акцизного податку, які реалізують пальне, податкове зобов`язання зі сплати акцизного податку виникатиме при перевищенні обсягу реалізованого над обсягом.

Оскільки судом встановлено перевищення обсягу реалізованого над обсягом отриманого пального, що є порушенням вимог пп. 213.1.12 п.213.1 ст. 213 ПК України в результаті, що підтверджено зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних, контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024 та відсутні підстави для його скасування.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024, суд звертає увагу на таке.

За період з 01.10.2017 по 30.06.2021 зареєстровано акцизних накладних з такими порушеннями строків:

-акцизна накладна від 02.07.2019, зареєстрована 31.07.2019: граничний термін реєстрації 04.07.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 24.08.2019: граничний термін реєстрації 23.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 27.08.2019: граничний термін реєстрації 23.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 27.08.2019: граничний термін реєстрації 25.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 22.08.2019, зареєстрована 27.08.2019: граничний термін реєстрації 25.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 27.08.2019: граничний термін реєстрації 23.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 27.08.2019: граничний термін реєстрації 23.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 27.08.2019: граничний термін реєстрації 23.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 19.08.2019, зареєстрована 29.08.2019: граничний термін реєстрації 21.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 16.08.2019, зареєстрована 29.08.2019: граничний термін реєстрації 18.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 03.09.2019, зареєстрована 09.09.2019: граничний термін реєстрації 05.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 06.09.2019, зареєстрована 09.09.2019: граничний термін реєстрації 08.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 06.09.2019, зареєстрована 09.09.2019: граничний термін реєстрації 08.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 03.09.2019, зареєстрована 09.09.2019: граничний термін реєстрації 05.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 09.09.2019, зареєстрована 10.09.2019: граничний термін реєстрації 09.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 09.09.2019, зареєстрована 10.09.2019: граничний термін реєстрації 09.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 05.09.2019, зареєстрована 10.09.2019: граничний термін реєстрації 07.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 11.09.2019, зареєстрована 12.09.2019: граничний термін реєстрації 11.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 16.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 18.08.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 20.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 22.08.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 11.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 23.08.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 23.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 25.08.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 24.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 26.08.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 25.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 27.08.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 27.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 29.08.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 30.08.2019, зареєстрована 13.09.2019: граничний термін реєстрації 01.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 04.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 06.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 07.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 09.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 08.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 10.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 09.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 11.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 10.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 12.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 11.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 13.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 12.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 14.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 13.09.2019, зареєстрована 16.09.2019: граничний термін реєстрації 15.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 14.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 16.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 16.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 18.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 17.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 19.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 21.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 23.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 25.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 27.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 27.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 29.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 27.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 29.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 27.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 29.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 08.09.2019, зареєстрована 30.09.2019: граничний термін реєстрації 11.09.2019, ставка штрафної санкції - 10;

-акцизна накладна від 27.09.2019, зареєстрована 01.10.2019: граничний термін реєстрації 29.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 27.09.2019, зареєстрована 01.10.2019: граничний термін реєстрації 29.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 27.09.2019, зареєстрована 01.10.2019: граничний термін реєстрації 29.09.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 04.10.2019, зареєстрована 07.10.2019: граничний термін реєстрації 06.10.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 04.10.2019, зареєстрована 07.10.2019: граничний термін реєстрації 06.10.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 30.10.2019, зареєстрована 15.11.2019: граничний термін реєстрації 01.11.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 30.10.2019, зареєстрована 15.11.2019: граничний термін реєстрації 01.11.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 04.11.2019, зареєстрована 15.11.2019: граничний термін реєстрації 07.11.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 04.11.2019, зареєстрована 15.11.2019: граничний термін реєстрації 07.11.2019, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 31.12.2019, зареєстрована 17.01.2020: граничний термін реєстрації 03.01.2020, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 31.01.2020, зареєстрована 13.02.2020: граничний термін реєстрації 02.02.2020, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 29.02.2020, зареєстрована 05.03.2020: граничний термін реєстрації 02.03.2020, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 08.04.2021, зареєстрована 19.04.2021: граничний термін реєстрації 10.04.2021, ставка штрафної санкції - 2;

-акцизна накладна від 08.05.2021, зареєстрована 11.05.2021: граничний термін реєстрації 10.05.2021, ставка штрафної санкції - 2.

На підставі висновків перевірки встановлено, що позивачем несвоєчасно зареєстровано акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, за січень, лютий, березень 2020 року, за квітень, травень 2021 року та як наслідок, на підставі п.120-2.1. ст. 120-2, п.128-1.3 ст. 128-1 п. 231.6 ст.231 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024.

Податковим Кодексом України визначено:

п.п.213.1.1, п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213 ПК України, об?єктом оподаткування акцизним податком є операції реалізації з акцизного складу/акцизного складу пересувного будь-яких обсягів пального або спирту етилового понад обсяги, що:

отримані з інших акцизних складів/акцизних складів пересувних, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних:

ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією.

п. 215.1 ст. 215 ПК України визначено, що до підакцизних товарів належить:

спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну, пальне.

14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб?єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу / акцизного складу пересувного:

до акцизного складу пересувного;

для власного споживання чи промислової переробки:

будь-яким іншим особам.

Згідно з п.231.1 ПК України, платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов?язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу: втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат: зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов?язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.

При реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий, складається одна акцизна накладна на реалізацію пального з акцизного складу на такий інший акцизний склад із зазначенням у такій акцизній накладній ідентифікаційних даних такого акцизного складу пересувного.

Акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.

Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.

Розпорядник акцизного складу/розпорядник акцизного складу пересувного - отримувач пального або спирту етилового зобов`язаний зареєструвати другий примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних після реєстрації першого примірника такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний.

При реалізації пального або спирту етилового особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального або спирту етилового. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального або спирту етилового, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального або спирту етилового суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється:

акцизних накладних, складених при реалізації пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, - не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання;

першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу;

першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного;

першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до акцизного складу - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою складання акцизної накладної;

першого примірника акцизної накладної при ввезенні пального або спирту етилового на митну територію України - не пізніше дня, наступного за днем оформлення належним чином митної декларації;

другого примірника акцизної накладної - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за днем отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний розпорядником акцизного складу/акцизного складу пересувного - отримувачем пального або спирту етилового;

розрахунку коригування - не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою його складання.

Згідно із пунктом 120-2.1 статті 120-2 ПК України порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 2 відсотків від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Враховуючи той факт, що позивачем здійснено реєстрацію акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, тому він повинен був дотримуватись строків їх реєстрації, визначених ПК України.

Однак, як свідчать матеріали справи, Товариством при реалізації пального мали місце випадки несвоєчасної реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Тому, контролюючий орган дійшов правомірного висновку щодо порушення суб`єктом господарювання строків реєстрації акцизних накладних.

Враховуючи викладене, підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2024 відсутні.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 2 від 12.03.2024, № 2 від 12.03.2024, суд зазначає таке.

За період з 01.10.2017 по 30.06.2021 ТОВ «Дейвест» задекларовано податкових зобов?язань з податку на додану вартість у сумі 547592079 гривень.

Контролюючим органом зроблено висновок, що проведеною перевіркою за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 на підставі документів: договорів, актів прийому-передачі, актів наданих послуг, податкових накладних (ЄРПН), реєстрів бухгалтерського обліку, карток бухгалтерських рахунків 31 «Рахунки в банках», 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками», 63 «Розрахунки з постачальниками», 64 «Розрахунки за податками», 70 «Дохід від реалізації», 90 «Собівартість реалізації», оборотно-сальдових відомостей та інших документів встановлено заниження задекларованих ТОВ « ДАЙВЕСТ», показників у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов?язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» всього у 336655 грн., в тому числі : за квітень 2019 року у сумі, 52892 грн.; за травень 2019 року у сумі 496 грн.; за червень 2019 року у сумі 26916 грн.; за липень 2019 року у сумі 41068 грн.; за року у сумі 5692 грн., а саме : серпень 2019 року у сумі 32434 грн.; за вересень 2019 року у сумі 177157 грн.; за жовтень 2019 року у сумі 5692 грн.

З цього приводу, суд зазначає таке.

Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX Кодексу.

Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 розділу V Кодексу, об?єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V Кодексу розташоване на митній території України.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Кодексу база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів та не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може були нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом не початок звітного (податкового) періоду протягом якого здійснюються такі операції у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни) (пункт 188.1 статті 188 розділу V Кодексу).

Відповідно до норм пункту 201.4 статті 201 ПК України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

У відповідності до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ «Дейвест» складено зведені податкові накладні:

ПН №132 від 30.04.2019 сума ПДВ 52886,00 грн;

ПН №142 від 31.05.2019 сума ПДВ 1550,00 грн;

ПН №150 від 30.06.2019 сума ПДВ 8079,00 грн;

ПН № 158 від 31.07.2019 сума ПДВ 40965,30 грн;

ПН №164 від 31.08.2019 сума ПДВ 29251,98 грн;

ПН №114 від 30.09.2019 сума ПДВ 166936,05 грн;

ПН №82 від 31.10.2019 сума ПДВ 23342,65 грн.

При формуванні розрахунку перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації за 2019 рік, відповідач вказані податкові накладні не врахував.

Крім того, відповідачем при переведенні обсягу пального з тон в літри допущені помилки, а саме:

ПН №1034 від 20.06.2019 від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) 11,957 т, що в літрах складає 14600 за ціною 18,08 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований 20.06.2019 ТОВ «ТЕХНО-МАГІСТРАЛЬ» (податкова накладна № 21 від 20.06.2019) за ціною 18,21 грн без ПДВ. ПДВ від перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації в сумі 5249,33 грн. відсутнє;

ПН № 1076 від 21.06.2019 від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) 24,558 т, що в літрах складає 30 000 за ціною 18,08 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований 21.06.2019 ТОВ «МИКОЛАЇВКА» (податкова накладна № 24 від 21.06.2019) за ціною 18,50 грн без ПДВ. ПДВ від перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації в сумі 7759,99 грн відсутнє;

Вказані в Акті перевірки податкові накладні №1349 від 26.06.2019 (обсяг 24,528 т) та №1090 від 26.06.2019 (обсяг 11,976 т) ТОВ «Євростандарт» не складав.

Натомість 26.06.2019 ТОВ «Євростандарт» складено такі податкові накладні:

№ 1349 дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) обсяг 10,677 т, що в літрах складає 13000 за ціною 18,08 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований 26.06.2019 ТОВ «ТЕХНО-МАГІСТРАЛЬ» (податкова накладна 29 від 26.06.2019) за ціною 18,42 грн без ПДВ. ПДВ від перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації в сумі 236,52 грн. відсутнє;

№ 1350 від 26.06.2019 від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) 11,976 т, що в літрах складає 14600 за ціною 18,33 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований ТОВ «ТЕХНО-МАГІСТРАЛЬ» (податкова накладна № 28 від 26.06.2019) за ціною 18,50 без ПДВ. ПДВ від перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації в сумі 5641,33 грн. відсутнє;

- № 1351 від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) 24,528 т , що в літрах складає 30 000 за ціною 18,33 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований ТОВ «ТЕХНО-МАГІСТРАЛЬ» податкова накладна № 30 від 26.06.2019 обсяг 15000л за ціною 18,75 без ПДВ та податкова накладна №31 від 26.06.2019 обсяг 15000 л за ціною 18,79 грн. без ПДВ. Перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації відсутнє.

Вказану в акті перевірки податкову накладну № 156 від 01.07.2019 (обсяг 10,91 т) від контрагента ТОВ «Євростандарт» ТОВ «Дейвест» не отримував.

Замість цього, 01.07.2019 ТОВ «Євростандарт» складено податкову накладну № 54 дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) обсяг 110,91 т, що в літрах складає 13000 за ціною 18,67 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований 01.07.2019 Дочірнім підприємством «Трансшип - Тракс» - податковою накладною № 1 від 01.07.2019 за ціною 19.08 грн. без ПДВ (обсяг 5600л) та податковою накладною № 2 від 01.07.2019 за ціною 19,08 грн. без ПДВ (обсяг 7000л), 400 л. було використано для власних потреб на заправку орендованої техніки. ПДВ від перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації в сумі 200,48 грн. і 250,60 грн. відсутнє;

-№ 1497 від 27.09.2019 від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) містить інший обсяг -24,037 т, що в літрах складає 28960 за ціною 19,708 грн без ПДВ. Цей обсяг був реалізований ТОВ «Агрофірма «Світанок»» (податкова накладна № 73 від 27.09.2019) за ціною 19,83 без ПДВ. ПДВ від перевищення ціни придбання пального над ціною реалізації в сумі 7629,826 грн. відсутнє.

Отже висновки контролюючого органу щодо заниження податкових зобов?язань з ПДВ у сумі 336655 грн., в тому числі : за квітень 2019 року у сумі 52892 грн; за травень 2019 року у сумі 496 грн; за червень 2019 року у сумі 26916 грн, за липень 2019 року у сумі 41068 грн; за серпень 2019 року у сумі 32434 грн; за вересень 2019 року у сумі 177157 грн.; за жовтень 2019 року у сумі 5692 грн у складі вартості реалізованих товарів та цінами, нижче за ціни придбання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Також суд відхиляє твердження відповідача щодо безпідставного збільшення протягом 1 півріччя 2021 року витрати внаслідок здійснення переоцінки балансової вартості заборгованості (рах. 631) за раніше поставлені товари від ТОВ «Євростандарт», позаяк позивачем складено та зареєстровано податкову накладну №15 від 28.02.2024, яка складена ТОВ «ДЕЙВЕСТ» на умовний продаж (коригування суми податкового кредиту), та в якій скориговано частково отриманий кредит на товар «Паливо дизельне» ДП-Л-Євро5-ВО на суму ПДВ 774191,25 грн.

У зв`язку з цим є протиправними та підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення відповідача № 2 від 12.03.2024, № 2 від 12.03.2024.

Також суд звертає увагу, що позивач стверджував, що ТОВ «Дейвест» дізналося про наявність оскаржуваних повідомлень рішень з заяви про визнання кредитором ГУ ДПС у м. Києві, яка розглядається Господарським судом м. Києва в межах справи про банкрутство ТОВ «Дейвест». Будь яких податкових повідомлень рішень контролюючим органом ані до електронного кабінету платника податків, ані засобами пошти направлено не було, що фактично підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на адресу ТОВ «Дейвест».

На думку позивача, під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень контролюючим органом проігноровано та порушено приписи ст. 42 ПК України та Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016р. за № 124/28254 зі змінами та доповненнями, а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення слід визнати протиправними та їх скасувати.

З цього приводу, суд зазначає таке.

Пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України передбачає, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42. 2 ст. 42 Податкового кодексу України).

У постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 640/8096/19 Верховний Суд виходив з того, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Відповідач надав суду належні та допустимі докази, що свідчать про направлення податкових повідомлень-рішень від 12.03.2024 №№ 2, 2, 02, 2, 2 на адресу ТОВ «Дейвест», а саме скан-копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із зазначенням юридичної адреси позивача та скан-копію конверта з позначкою Укрпошти про повернення відправлення у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані, зокрема, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ. Незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення

У постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 160/2116/19 Верховний Суд також зазначав, що у разі обрання податковим органом способу надіслання кореспонденції поштою та якщо поштова служба не може вручити платнику податків відповідного документа, такий відповідно до абзацу шостого пункту 42.4 статті 42 ПК України вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Враховуючи викладене суд відхиляє доводи позивача відносно порушення відповідачем вимог податкового законодавства відносно надсилання податкових повідомлень-рішень.

Також судом встановлено, що у Господарському суді м. Києва перебуває справа № 910/18632/23 про банкрутство ТОВ «Дейвест».

В межах вказаної справи Головним управління ДПС у м. Києві було подано звернення про визнання кредиторських вимог на загальну суму 8873168,64 грн.

Твердження позивача про зменшення кредиторських вимог на суму зазначену в податковому повідомленні-рішенні від 12.03.2024 № 2, а саме на 4010598,00 грн не відповідають дійсності, оскільки станом на день розгляду цієї справи, ніякі рішення Господарським судом м. Києва не приймались та податковим органом в ході судового розгляду дана обставина підтверджена не була.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 30280,00 грн, що підтверджується відомостями квитанції наявної в матеріалах справи.

Відтак, враховуючи розмір заявлених позовних вимог та обсяг їх задоволення судом за наслідком розгляду справи по суті, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судових витрат по оплаті судового збору в сумі 13 937,88 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 2, № 2 від 12.03.2024.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» (, місцезнаходження: 03195, м. Київ, вул. Степана Рудницького, 6Д, офіс 43) судовий збір у сумі 13 937 (тринадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м. Києві (; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 20 жовтня 2025 р.