Справа № 484/3844/25
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3844/25
Провадження № 2-а/474/9/25
Рішення

Іменем України

16.10.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

представника позивача Мамонтова Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5134978 від 03.07.2025р. (далі - постанова), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що:

- поліцейським не встановлено факт та суть правопорушення, оскільки в постанові не зазначено, яке конкретно порушення якого правила, норми або стандарту щодо переобладнання допущено позивачем;

- зміст постанови не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки з постанови не зрозуміло який саме транспортний засіб був переобладнаний - MAN TGX 18.480 державний реєстраційний номер знак НОМЕР_1 чи ВН9609XF;

- поліцейським складено постанову за відсутності повноважень, відсутності встановленого законом порядку, всупереч положень чинного законодавства. Як вбачається зі змісту постанови поліцейський, дійшов висновку про порушення п. 31.3 а ПДР шляхом візуального огляду. Разом з тим, такий порядок контролю не передбачений жодним нормативним актом.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015р. № 1395 (далі - Інструкція), не надає права поліцейським здійснювати лише візуальний огляд вантажних транспортних засобів.

Так, відповідно до пункту 1 Розділу VII Інструкції Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 121 КУпАП зазначено, що контроль за відповідністю технічного стану транспортних засобів, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та рухаються за встановленими маршрутами, проводиться в місцях їх стоянки, або в початкових, проміжних чи кінцевих пунктах маршруту, або під час виїзду/заїзду із/до спеціально пристосованих місць для зберігання транспортних засобів (приміщення, гаражі, майданчики, стоянки тощо).

Відповідно до пункту 3 Розділу VII Інструкції контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, здійснюється поліцейським шляхом візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу та/або перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку відповідно до вимог, передбачених правилами, нормами та стандартами у сфері безпеки дорожнього руху.

Лінгвістична конструкція та/або у вказаній нормі означає, ще контроль може проводитись: шляхом візуального огляду та перевірки за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку або перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку.

Відповідно до постанови взагалі не зазначено про застосування будь-яких приладів.

Про те, що з 12.11.2021р. перевірка відповідності технічного стану транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, буде проводитись поліцейськими із використанням мобільних діагностичних станцій свого часу навіть офіційно заявило МВС. Про це навіть на офіційному сайті МВС України заявив Департамент комунікації МВС України;

- в порушення приписів п.п. в п. 2.4. ПДР поліцейський зупинив транспортний засіб за відсутності на те законних підстав;

- о бидва транспортні засоби, як MAN TGX 18.480, д.р.н.з. НОМЕР_1 , так і марки KRONE, д.р.н.з. НОМЕР_2 , належним чином пройшли обов`язковий технічний контроль і не мають не передбачених конструктивом переобладнань;

- в постанові відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок поліцейського про вчинення адміністративного правопорушення. А саме переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосується безпеки дорожнього руху;

- постанова не не відповідає ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

26.09.2025р. представник відповідача Линюк В.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просила відмовити, оскільки останній є безпідставним та необґрунтованим.

В обґрунтування відзиву представник відповідача Линюк В.О. посилаючись на приписи ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України Про Національну поліцію вказує на те, що 03.07.2025р. під час виконання своїх службових обов`язків інспектором поліцейським Ващуком П.А. (надалі - поліцейський), близько 21 год. 43 хв., на А/Д М-30 215 км було виявлено, як водій (позивач) керував ТЗ TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 , з півпричепом KRONE, д.н.з. НОМЕР_2 , що був переобладнаний в самоскид без зазначення в реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова, чим порушив п. 31.3 а) ПДР, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відтак, вбачаючи у діях гр. ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121, поліцейський притягнув водія до адміністративної відповідальності, застосувавши, до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гри. в межах санкції відповідної статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руку, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України Про дорожній рух основні вимоги щодо переобладнання транспортних засобів - переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЗУ Закону України Про дорожній рух не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги. типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Відповідно до п. 32.2. б) ПДР переобладнання транспортних засобів узгоджуються з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Відповідно до п. 31.3 а) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно з ст. 33 Закону України Про дорожній рух основні вимоги щодо технічного стану транспортних засобів, що перебувають в експлуатації:

технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку;

обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 1.2 ДСТУ 3649:2010 стандарт установлює вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.

Відповідно до п. 5.6 ДСТУ 3649:2010 відповідність до наведених у цьому стандарті вимог контролюють органолептичними методами (якщо не встановлено інше) та без демонтування елементів КТЗ.

Згідно з п. 8 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ №137 від 30.01.2012р., метод контролю органолептичний - перевірка технічного стану транспортного засобу органами відчуття кваліфікованим фахівцем виконавця із застосуванням у разі потреби інформації за показаннями засобів сигналізації (індикації), що вмонтовані в транспортний засіб, без застосування засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України Про Національну поліцію поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України Про дорожній рух водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про автомобільний транспорт при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для5 пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про автомобільний транспорт конструкція та технічний, стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України, та забезпечувати збереження властивостей безпеки від моменту виготовлення транспортного засобу до його утилізації.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України Про дорожній рух переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція.

Представник відповідача звертає увагу, що напівпричіп KRONE, д.н.з. НОМЕР_3 згідно реєстраційного документу, є напівпричіп-контейнеровоз, для перевезення контейнерів типу 1А, тобто є є транспортним засобом, що відноситься до класу колісної техніки суворого функціонального призначення, який необхідний для організації транспортування стандартних морських, залізничних та спеціалізованих контейнерів. В той же час, по факту, він був переобладнаний у самоскид, тобто у спеціалізований вантажний напівпричіп із саморозвантажувальним кузовом.

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 21.07.2010р. № 607 Про затвердження Порядку переобладнання транспортних засобів (надалі - Постанова КМУ), для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання. До заяви про погодження додаються копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та акта проведення його огляду.

Відповідно до п. 7 Постанови КМУ за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Відповідно до п. 18. постанови КМУ перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 1388.

Тобто, після проведення переобладнання здійснюється перереєстрація у сервісному центрів із внесенням відомостей про переобладнання.

Проте, реєстраційний документ на транспортний напівпричіп KRONE, д.н.з. НОМЕР_2 , не містить даних про переобладнання.

Відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. № 521) переобладнання - зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції КТЗ, шо перебувають в експлуатації, які порушують чи можуть порушити відповідність цього КТЗ вимогам нормативних документів щодо безпечності конструкції, наприклад, зміни; повної маси та її розподілу по осях: центру мас; типу двигуна, його маси і потужності; колісної бази чи колісної формули; конструкції систем світлової сигналізації, гальмового і рульового керування та трансмісії; зовнішньої поверхні кузова; захисних пристроїв; установки кабіни, кузова чи їхніх деталей; спеціального обладнання і номерних агрегатів тощо, не передбачених нормативно-технічною документацією на такий КТЗ

Відповідно до Постанови КМУ Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються від 22.12.2010р. № 1166, колісні засоби спеціального або спеціалізованого призначення - колісні засоби категорій М, N або О, призначені для перевезення пасажирів певних категорій та/або вантажів (спеціалізовані колісні засоби), або для виконання спеціальних робочих функцій (спеціальні колісні засоби), для чого необхідно встановлення спеціального кузова та/або устаткування, а також колісні засоби, обладнані виключно для пересування осіб з інвалідністю та осіб, які їх супроводжують.

Маса обладнання, змонтованого на колісному засобі спеціального або спеціалізованого призначення, є складовою маси колісного засобу у спорядженому стані.

Таким чином, маса гідравлічного обладнання, кузову та обладнання для його кріплення та підйому є складовою повної маси напівпричепа, та в даному випадку збільшує повну масу напівпричепа, яка відображена в реєстраційному документі, що є за своєю суттю є переобладнанням та відповідно порушенням ч. 2 ст. 32 Закону України Про дорожній рух, п. 31.3 (а) ПДР.

Отже, як стверджує представник відповідача, на даний момент напівпричіп KRONE, д.н.з. НОМЕР_2 , є переобладнаний, а саме його конструкцію змінено шляхом установки гідроциліндра, валу для підйому кузова, та й кузова в тому числі, що здійснено для іншого цільового призначення. При цьому таке переобладнання відбулося з порушенням вимог чинного законодавства.

Також представник відповідача зазначає, що подія у відповідності до ст. 40 Закону України Про Національну поліцію фіксувалася за допомогою нагрудного відеореєстратора 475900, зазначеного в п. 7 оскаржуваної постанови.

Після зупинки транспортного засобу, поліцейський підійшов до водія, та під час здійснення поліцейських заходів встановив наявність переобладнання напівпричепа. Під час перевірки документів було встановлено, що напівричеп, згідно реєстраційного документу, мав би бути контейнеровозом, хоча по факту було встановлено що він є самоскидом. З метою забезпечення доказів, інспектором було проведено на нагрудний відео реєстратор огляд напівпричепу. В подальшому, інспектором повідомлено, що буде винесена постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. Вказані обставини зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відео реєстраторів інспектора. Після винесення постанови, водій отримав копію постанови без скарг та зауважень.

В той де час, окрім матеріалів відеофіксації з нагрудного реєстратора, де на задній частині напівричепа видно встановлено емблему під назвою Беркут, в мережі інтернет було виявлено організацію Беркут-Транс, яка здійснює продаж, ремонт та переобладнання даної категорії КТЗ (Додатки файли 1а, 2а, 3а).

Таким чином, як вказує представник відповідача, заперечення позивача щодо не вчинення ним адміністративного правопорушення та безпідставність винесення постанови, спростовуються вищевказаними доказами і вказують на те, що звернення позивача до суду пов`язане не із захистом його порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених в оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підтвердження доводів відзиву до останнього долучено відеозапис та скріншоти з інтернет-сторінки, які в додатках до відзиву зазначені під назвами: 01.jpg, 1а.jpg, 2а.jpg, 3а.jpg, clip-0.mp4., clip-0.mp4..

29.09.2025р. та 16.10.2025р. представник позивача Мамонтов Д.О. звернувся до суду із заявою та клопотанням, в яких, посилаючись на приписи ч. 9 ст. 44, ч. 9 ст. 79, п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України просить не брати до уваги докази надані разом з відзивом, визнати їх неналежними та недопустимими, оскільки сторона відповідача не направила вказані докази для сторони позивача в порядку, визначеному КАС України, та не надала опис вкладення на підтвердження факту направлення таких доказів позивачу.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача Мамонтов Д.О. підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити. Також підтримав заяву та клопотання щодо наданих разом із відзивом доказів.

Представник відповідача Линюк В.О. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідив матеріали справи та заслухав пояснення представника позивача мамонтова Д.О., судом встановлено таке.

03.07.2025р. поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капралом поліції Ващуком П.А. винесено оскаржувану постанову, якою позивача, за порушення п.п. а п. 31.3. ПДР, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп.

Згідно оскаржуваної постанови суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що ...03.07.2025 21:43:00 (с-ще Війтівці, дорога АД М-30 Стрий-Ізварине 215 км) Водій керував ТЗ, з напівпричіпом днз ВН9609XF, що був переобладнаний в самоскид без зазначення реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова....

Графа 7 оскаржуваної постанови До постанови додається містить зазначення 476273, 475900.

У графах 8 та 9 оскаржуваної постанови Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено, Копію постанови мною отримано не містить жодних записів. Водночас, під час судового розгляду, представник позивача Мамонтов Д.О. підтвердив факт отримання позивачем копії постанови.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_5 є спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом для перевезення контейнерів типу А.

Відповідно до протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу № 01774-12489-24 від 01.10.2024р. та № 01774-02990-25 від 18.03.2024р. транспортні засоби з реєстраційними номерами ВН9609XF та НОМЕР_1 після технічного контролю визнані технічно справними.

Водночас, суд не бере до уваги докази подані разом із відзивом на позов, оскільки останні поданні з порушенням приписів КАС України.

Так до відзиву, поданого до суду в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, долучено відеозапис та скріншоти з інтернет-сторінки, які в додатках до відзиву зазначені під назвами: 01.jpg, 1а.jpg, 2а.jpg, 3а.jpg, clip-0.mp4., clip-0.mp4..

Відзив разом з долученими до нього доказами направленні позивачу засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого представником відповідача Линюком В.О. надано: фіскальний чек від 26.09.2025р., список згрупованих відправлень листів рекомендованих за 26.09.2025р. та список № 215 Рекомендовані листи.

Водночас, суд зауважує, що вказані документи підтверджують лише факт направлення відповідачем позивачу певної кореспонденції, інформація щодо якої у цих документах відсутня.

В свою чергу, представник позивача Мамонтов Д.О. підтверджує факт отримання позивачем засобами поштового зв`язку відзиву на позов, однак категорично заперечує факт отримання разом із відзивом доказів, які були надані відповідачем суду. Також представник позивача Мамонтов Д.О. вказує, про не направлення йому в електронний кабінет представником відповідача відзиву разом із доданими до нього доказами в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Представником відповідача Линюком В.О. не надано суду опис вкладення про направлення позивачу відзиву разом з доданими до нього доказами, як і підтвердження направлення останніх в електронній формі представнику позивача Мамонтову Д.О. в його електронний кабінет з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Разом з тим, ч. 9 ст. 44 КАС України визначено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Згідно ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Таким чином враховуючи вищевикладене, оскільки представником позивача Линюком В.О. не надано суду опис вкладення про направлення позивачу відзиву разом з доданими до нього доказами, як і підтвердження направлення останніх в електронній формі представнику позивача Мамонтову Д.О. в його електронний кабінет з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, суд не бере до уваги подані разом із відзивом докази.

Встанови вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, в тому числі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (в тому числі ч. 1 ст. 121 КУпАП), тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч.ч. 2, 4, 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про Національну поліцію поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Згідно статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015р. № 1395 (далі - Інструкція), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі У випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ст. 285 КУпАП).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України Про дорожній рух визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п. а п. 31.3. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як вбачається з оскаржуваної постанови в ній зазначено, що ...03.07.2025 21:43:00 (с-ще Війтівці, дорога АД М-30 Стрий-Ізварине 215 км) Водій керував ТЗ, з напівпричіпом днз ВН9609XF, що був переобладнаний в самоскид без зазначення реєстраційних документах, а саме встановлено гідравлічний циліндр та вал для підйому кузова....

З огляду на вказаний зміст оскаржуваної постанови, слід дійти висновку, що поліцейським констатовано факт переобладнання транспортного засобу, однак з оскаржуваної постанови не зрозуміло, якими доказами це підтверджується, посилання на них у постанові відсутнє. Не зрозуміло яким чином поліцейський виявив цей факт - шляхом візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу та/або перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку відповідно до вимог, передбачених правилами, нормами та стандартами у сфері безпеки дорожнього руху.

В оскаржуваній постанові не зазначено, яким саме стандартам, правилам та нормативам не відповідає технічний стан транспортного засобу, хоча п.п. а п. 31.3 ПДР забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Графа 7 оскаржуваної постанови До постанови додається містить зазначення 476273, 475900.

Водночас, із вищевказаного зазначення послідовності цифр не зрозуміло, що саме додається.

Оскаржувана постанова, в порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП, не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Верховний Суд у постанові від 17.07.2019р. у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020р. № 524/9716/16-а зазначав, що приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Також, суд зауважив про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 71 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічної думки дійшов Верховний Суд у постанові № 524/9716/16-а від 13.02.2020р., зазначивши у ній, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Отже, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є незаконною та підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Згідно ст. 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем за подачу до суду адміністративного позову в сумі 605 грн. 60 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5134978 від 03.07.2025р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 жовтня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол