Справа № 340/2840/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2840/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Охременка Артема Вікторовича, звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 17.04.2025 про надання медичної допомоги, направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 від 17.04.2025 про надання медичної допомоги, направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії.Ухвалою судді від 01.09.2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлений строк для подання заяв по суті справи.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає про те, що ОСОБА_1 не може одягати військове спорядження та носити зброю, а також довго перебувати у вертикальному положенні (на ногах), у зв`язку з чим останній звертався до медичних установ. ОСОБА_1 неодноразово звертався до керівництва військової частини з метою надання йому медичної допомоги. З метою збереження свого здоров`я та здійснення лікування, ОСОБА_1 вирушив до місця свого проживання і на даний час його стан здоров`я погіршився та не дозволяє йому виконувати військові обов`язки, тому позивач потребує лікування. 17.04.2025 року направлений рапорт про направлення ОСОБА_1 на лікування та направлення на ВЛК, який не було розглянуто командуванням в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку із вказаним, ОСОБА_1 зазначає про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою судді від 06.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження; сторонам встановлено строки на подачу заяв по суті справи (а.с.21-22).

Військова частина НОМЕР_1 відзив на позов не подала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі позивач) є військовослужбовцем, проте, через відсутність інформації, суд не обізнаний чи проходить він військову службу за контрактом чи за призовом за мобілізацією.

Позивач, у зв`язку із поганим станом здоров`я, та через, як він зазначає, не направлення його на лікування, самовільно покинув розташування військової частини.

ОСОБА_2 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 17.04.2025 року про направлення на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини, направлення на проходження військової лікарської комісії з метою визначеня ступеню придатності до військової служби (а.с.15-16).

Вказаний рапорт направлений ІНФОРМАЦІЯ_1 для вручення військової частиною НОМЕР_1 17.04.2025 року, та отриманий ІНФОРМАЦІЯ_2 22.04.2025 року (а.с.7-18).

Також рапот направлений на адресу військової частини НОМЕР_1 30.04.2025 року, та отриманий військовою частиною НОМЕР_1 09.05.2025 року, що підтверджується роздруківкою із сайту ''Укрпошта. Відстеження'' (а.с.19,28).

Не отримавши станом на 01.05.2025 року інформації/рішення про розгляд його заяви, подав позов до суду.

Отже, наявність чи відсутність протиправної бездіяльності щодо розгляду заяви позивача є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України ''Про правовий режим воєнного стану'' постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та наразі триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII ''Про військовий обов`язок і військову службу'' (далі Закон №2232-XII).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за № 1214/42559 затверджений Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (надалі Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно пункту 1 розділу ІІ ''Форми рапорту'' Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Відповідно до 6 розділу ІІІ ''Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі'' Порядку №531 усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

У пунктах 8-9 розділу ІІІ ''Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі'' Порядку №531 визначено, що початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно матеріалів справи, суд зазначає, що належним доказом вручення в/ч НОМЕР_1 рапорту позивача є дані, які свідчать про отримання військовою частиною рапорту позивача. Натомість, вручення ІНФОРМАЦІЯ_1 копії рапорту позивача для подальшої передачі його до в/ч НОМЕР_1 не є фактом вручення рапорту відповідачу.

Натомість, належним доказом вручення відповідачу рапорту позивача, направленого ним 30.04.2025 року є факт його вручення 09.05.2025 року (а.с.28). А відлік строку на його розгляд розпочато з 10.05.2025 року.

Отже, на день звернення представника позивача з цим позовом, рапорт позивача не був вручений відповідачу, що свідчить на передчасне звернення до суду.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі №607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відповідач, станом на день звернення позивача до суду не отримував рапорту позивача, що свідчить про відсутність спору на день звернення до суду, що у свою чергу, взагалі виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Виходячи із заявлених позовних вимог та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не допускав протиправну бездіяльність, з огляду на відсутність в правовій площині юридичного спору. Тобто протиправність дій чи то бездіяльність не знайшла свого підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК