Справа № 640/7587/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7587/21 Суддя (судді) першої інстанції: Сорока Юрій Юрійович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року про прийняття справи до провадження в частині заміни відповідача та третьої особи правонаступниками у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив:

Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за час роботи в Головному управлінні Міндоходів в Автономній Республіці Крим без урахування обов`язкових податків та зборів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення заборгованості, також залучено до участі у справі Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

31 травня 2025 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від ДФС України надійшов відзив на адміністративний позов, до якого долучено клопотання про процесуальне правонаступництво на ДПС України.

У подальшому, на виконання вимог Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу № 640/7587/21 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/7587/21.

Замінено у справі відповідача - Державну фіскальну службу України на правонаступника - Державну податкову службу України

Замінено у справі третю особу - Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на правонаступника - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині заміни відповідача та третьої особи правонаступниками, Державною податковою службою України подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №640/7587/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про стягнення заборгованості.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року адміністративну справу №640/7587/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про стягнення заборгованості передано на розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року адміністративну справу №640/7587/21 прийнято до провадження судді-доповідача Бєлової Л.В., та призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про стягнення заборгованості до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

З апеляційної скарги вбачається, що Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №640/7587/21 в частині заміни відповідача та третьої особи.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначає те, що суд першої інстанції не врахував, що у цьому випадку спір виник не щодо публічно-владних функцій, переданих податковим органам, і на момент вирішення судом питання про заміну відповідача до Реєстру не був унесений запис про припинення Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, тому висновок суду першої інстанції про вибуття цих податкових органів і наявність підстав для їх заміни на Державну податкову службу України та Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - є передчасним.

Вказує, що аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 26.10.2023 у справі № 240/3354/21.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 52 КАС України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Верховний Суд у постанові від 06.10.2020 у справі № 804/958/17, розкриваючи зміст поняття «публічне правонаступництво» з огляду на приписи ст. 52 КАС України, зазначив, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Аналогічний висновок міститься також й у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №420/5772/18.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5, 6 вказаного Порядку, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отже, положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісних суб`єктів - ДФС України та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, або переходу їх функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до ДПС України та Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі відповідно.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Установлено, що ДФС України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до Наказу ДПС України «Про початок діяльності Державної податкової служби України» від 28 серпня 2019 року №36 розпочато виконання ДПС України функцій і повноважень ДФС України, що припиняється.

17 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи про державну реєстрацію ДПС України як юридичної особи, та про внесення рішення засновників (учасників) ДФС України щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації.

Проте запис про припинення ДФС України, на момент вирішення судом питання про заміну відповідача, у Реєстрі був відсутній.

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Крім того, 19 червня 2019 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», відповідно до пункту 1 якої утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, зокрема, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Згідно з пунктом 2 указаної Постанови Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі реорганізовано шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Також пунктом 3 Постанови №537 (з урахуванням змін та доповнень, внесених постановою від 25 вересня 2019 року №846) визначено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

До цього ж, визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності (пункт 4).

Згідно із розпорядженням № 682-р від 21 серпня 2019 року (із змінами, внесеними згідно з постановою № 846 від 25 вересня 2019 року) Уряд погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

30 вересня 2020 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», пунктом 1 якої вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, до переліку яких належить і Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Також пунктом 2 цієї постанови, серед іншого, встановлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

30 вересня 2020 року ДПС видала наказ № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», згідно з пунктом 1 якого утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком, до числа яких належить Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Аналіз наведених актів Кабінету Міністрів України свідчить про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, тобто про перехід до нього функцій Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що запис про припинення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на момент вирішення судом питання про заміну відповідача, у Реєстрі був відсутній.

Як встановлено вище, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за час роботи в Головному управлінні Міндоходів в Автономній Республіці Крим без урахування обов`язкових податків та зборів.

Викладене свідчить, що спір у цій справі виник у відносинах публічної служби і стосується дій, пов`язаних з проходженням служби в податкових органах.

Отже, спірні у цій справі правовідносини не стосуються публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України та Головному управлінню ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Зазначене дає підстави для висновку, що заміна відповідача у цій справі - ДФС України та третьої особи - Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, може мати місце виключно у випадку фактичного їх припинення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин та те, що спір у цій справі не стосується публічно-владних функцій, які були передані ДПС України та Головному управлінню ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, і на момент вирішення судом питання про заміну відповідачів до Реєстру не внесені записи про припинення ДФС України та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, висновок Волинського окружного адміністративного суду про наявність підстав для їх заміни на ДПС України та Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - є передчасним.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у частині заміни відповідача та третьої особи в порядку процесуального правонаступництва - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ДФС України про процесуальне правонаступництво - відмовити. У решті ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 52, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у частині заміни відповідача з Державної фіскальної служби України на правонаступника - Державну податкову службу України, а також у частині заміни третьої особи з Головного управління Державної фіскальної службу у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання Державної фіскальної службу України про процесуальне правонаступництво на Державну податкову службу України - відмовити.

У решті ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма