Справа № 521/12834/25
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/171/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси 22 липня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якій позивач просить суд: поновити строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАО № 5056597 від 21.11.2021 року та визнати протиправною та скасувати постанову лейтенанта поліції Лаунова В.І. серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним.

21 листопада 2021 року лейтенантом поліції Лауновим В.І. було винесено постанову серії ЕАО №5056597 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за нібито порушення мною вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 грн. Дану постанову він фактично виявив лише в липні 2025 року випадково у поштовому ящику квартири своєї дівчини, де він також проживав в листопаді 2021 року. Будь-якого належного повідомлення або вручення постанови йому не здійснювалося. Вказує, що на звороті постанови відсутній його підпис у графі "копію постанови отримав", відсутні дані щодо направлення її рекомендованим листом, що унеможливлює визнання факту належного повідомлення.

Вважає, що постанова є протиправною, оскільки не відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП: в ній відсутнє належне обґрунтування складу правопорушення, не додано жодного доказу вини, зокрема фото- чи відеофіксації, яка згадується в тексті постанови, в постанові вказано про фіксацію правопорушення камерою D5M1281, однак не надано доступу до відповідних кадрів, що порушує принцип презумпції невинуватості, ідентифікатор доступу до електронних матеріалів не вказано, винесення постанови відбулося без участі особи, що також порушує її право на захист.

Позивач вважає, що вказані аргументи та докази є достатніми підставами для прийняття судом висновку щодо скасування постанови серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 інспектором лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області Лауновим Володимиром Івановичем до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Також, позивач просить суд поновити строк на звернення до суду із відповідним позовом, пропущений із поважних причин, адже дану постанову він фактично виявив лише в липні 2025 року випадково у поштовому ящику квартири своєї дівчини, де він також проживав в листопаді 2021 року. Будь-якого належного повідомлення або вручення постанови йому не здійснювалося.

Ухвалою судді від 05.08.2025 року відкрито провадження у зазначеній справі №521/12834/25.

26.09.2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надійшов «відзив» на позовну заяву разом із додатками, в якому вказано, що відповідач не погоджується з доводами позивача з огляду на те, що працівник поліції, керуючись законом та правосвідомістю, на місці вчинення адміністративного правопорушення, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, за порушення пункту 8.4.в ПДР та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Також, зазначив, що 22 листопада 2021 року, тобто на наступний день після винесення постанови серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021р., ОСОБА_1 виконав вимоги зазначеної постанови та сплатив штраф у розмірі 340 грн., що підтверджується витягом з Інформаційного порталу Національної поліції про сплату штрафу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином. Позивач та представник Департаменту патрульної поліції надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено такі факти та обставини.

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суд повинен з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд погоджується з доводами позивача про пропущення ним процесуального строку, встановленого законом на подачу адміністративного позову, з поважних причин та вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним позовом, адже в постанова серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП не містить відмітку про те, що особа, яку притягнуто до відповідальності, отримала копію оскаржуваної постанови, зокрема немає відмітки, що позивач ОСОБА_1 відмовився від її отримання. Також відповідачем не надано доказів про направлення позивачу копії вказаної постанови у встановлений законом строк.

Судом встановлено, що 21 листопада 2021 року о 14 год. 20 хв. інспектором роти №2 батальйону №1 полку УПП в Херсонській області лейтенантом поліції Лауновим Володимиром Івановичем за адресою місто Херсон на вул. Бульвар мирний, 9 винесено «постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5056597», якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В тексті оскаржуваної постанови Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції від 21.11.2021 року вказано: «21 листопада 2021 року о 14 год. 20 хв. у місті Херсоні на вул. Бульвар мирний, 9, водій транспортного засобу TOYOTA VENZA, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4.в Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР)»

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.4 в ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини, тощо.

За приписами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП вказує, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП вказує, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пп. 6 п. 3 Розділу І Інструкції № 1026, портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп?яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Враховуючи вищезазначене, положення зазначеного законодавства надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені, відеозапису вчиненого правопорушення до відзиву не долучено. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021 року, яка оскаржується позивачем. В постанові вказано про фіксацію правопорушення камерою DM5128, однак не надано доступу до відповідних кадрів, що порушує принцип презумпції невинуватості. (а.с. 100)

Представником Департаменту патрульної поліції, у відзиві зазначалося, що 22 листопада 2021 року, тобто на наступний день після винесення постанови серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021р., ОСОБА_1 виконав вимоги зазначеної постанови та сплатив штраф у розмірі 340 грн., що підтверджується витягом з Інформаційного порталу Національної поліції про сплату штрафу. (а.с. 101)

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами визначеними статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Посилання представника відповідача у відзиві про сплату штрафу позивачем не означає зізнання у вчиненні правопорушення. Верховний Суд у справі №757/2757/16-а (К/9901/6713/18) дійшов висновку, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАО №5056597 від 21.11.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, те що Позивачем не ставиться питання про відшкодування судових витрат по розгляду справи з Відповідача, то відповідно суд такі залишає за Позивачем.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст. ст. 2-16, 19-20, 77, 122, 131, 159-167, 193, 227-228, 241, 244, 246, 250-251, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, ст. ст. 122, 210, 247, 251, 280 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення з адміністративним позовом для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову від 21 листопада 2021 року серії ЕАО №5056597, що винесено інспектором роти №2 батальйону №1 полку УПП в Херсонській області лейтенантом поліції Лауновим Володимиром Івановичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 жовтня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН