Справа № 307/2854/25
Суддя: Стецюк М. Д.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2854/25
Провадження № 2-а/307/71/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Поковби В.В., представника відповідача Фекете Й.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Поковба Василь Васильович, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2713 від 21 липня 2025 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 59500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що будучи головою органу місцевого самоврядування головою Углянської територіальної громади, селищним головою та керівником комітету селищної ради не виконав розпорядження в.о. голови Тячівської районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації від 01 травня 2025 року № М-6 ДСК «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травні 2025 року». Зокрема ним не було забезпечено виконання мобілізаційного завдання щодо постачання від Углянської територіальної громади 15 військовозобов`язаних. Такими діями порушено вимоги абзацу 11 статті 18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дата вчинення адміністративного правопорушення 01 червня 2025 року, дата виявлення порушення 01 червня 2025 року.

Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, адміністративний протокол було складено без участі позивача, копія адміністративного протоколу вручена не була, не було роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП, через що позивач був позбавлений можливості надати пояснення у справі та заявляти клопотання, та надавати докази своєї невинуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Крім того, вважаємо, що вказаного правопорушення позивач не вчиняв, а також те, що керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 не наведено жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Як вбачається з п. 1 розпорядження в.о. голови Тячівської районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації від 01 травня 2025 року № М-6 ДСК «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травні 2005 року», головам територіальних громад району спільно з ІНФОРМАЦІЯ_4 провести на території району комплекс організаційних та практичних заходів з призову військовозобов`язаних та вилучення техніки національної економіки у травні 2025 року у кількості 229 осіб та 2 одиниці техніки НЕУ в розрізі громадян району та щоденно інформувати Тячівську районну державну адміністрацію про кількість оповіщених осіб, осіб які пройшли військово-лікарську комісію та кількість осіб призначених в команду та прийняті у навчальні центри і військові частини: - Углянська ТГ 15 осіб. Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження головам територіальних громад району забезпечити: оповіщення військовозобов`язаних та їх прибуття на збірні пункти та призов на підставі розпоряджень та списків, виданих ІНФОРМАЦІЯ_4 (за потреби, у складі визначених спільних комісій (робочих груп) у визначених обсягах, а також ряд інших заходів. Отже, вказаним розпорядженням було покладено обов`язки і на відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у наданні списків осіб, які необхідно оповіщувати, однак такі списки Углянській сільській раді не надавалися, отже підстав для притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача позивача не було.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивач вчинив правопорушення, порушив вимоги абзацу 11 ст. 18 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Абзацом 11 ст. 18 передбачено що органи місцевого самоврядування забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення персонально первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надання звітності щодо бронювання військовозобов`язаних у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, однак у фабулі правопорушення відповідач зазначає що позивач будучи головою органу місцевого самоврядування головою Углянської територіальної громади, селищним головою та керівником комітету селищної ради ОСОБА_1 не виконав розпорядження в.о. голови Тячівської районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації від 01 травня 2025 року № М-6 ДСК «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травні 2005 року». Зокрема ним не було забезпечено виконання мобілізаційного завдання щодо постачання від Углянської територіальної громади 15 військовозобов`язаних.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Позивач не мав умислу на вчинення правопорушення, отримавши розпорядження в.о. голови Тячівської районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації від 01 травня 2025 року № М-6 ДСК «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травні 2005 року», доручив його виконання уповноваженим особам Углянської ТГ відповідно до розпорядження № 301 від 14 жовтня 2024 року, які у свою чергу не маючи списків осіб, які необхідно оповіщавати, здійснили обхід території та перевірили осіб, які раніше перевірялися по місцю проживання і підлягають мобілізації про що відзвітували листом в.о. голови військової адміністрації. Також відповідачем не було враховано ті обставини, що розпорядженням керівника Закарпатської ОВА позивача ОСОБА_1 21 травня 2025 року по 06 червня 2025 року було відряджено до Дніпропетровської області, обов`язки на час вчинення адміністративного правопорушення як рахує відповідач здійснювала інша особа, а тому у його діях відсутній складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке позивача піддано стягненню у виді штрафу.

Щодо строків звернення до суду: постановою від 21 липня 2025 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, однак постанова позивачу надійшла листом «Укрпошти» лише 30 липня 2025 року, а тому строки оскарження постанови не порушено.

Враховуючи наведене, просить поновити строк оскарження постанови та визнати протиправною та скасувати постанову № 2713 від 21 липня 2025 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 59 500 грн.

08 серпня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

20 серпня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначають наступне. На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 обіймав посаду сільського голови села Угля, виконував повноваження голови Углянської територіальної громади та очолював виконавчий комітет селищної ради як керівник органу місцевого самоврядування. 01 травня 2025 року за вих. № 6301 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30 квітня 2025 року, з метою забезпечення виконання вимог щодо поставки людських мобілізаційних ресурсів та техніки НЕУ, було направлено лист на ім`я в.о. голови районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації стосовно планового завдання для Тячівського району на період з 01 травня 2025 року по 31 травня 2025 року. 01 травня 2025 року виконуючий обов`язки голови районної державної адміністрації начальник районної військової адміністрації видав розпорядження № М-6, яким визначено обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травні 2025 року. Вказане розпорядження отримане Углянською територіальною громадою 02 травня 2025 року про що в окремому реєстрі міститься підпис відповідальної особи про отримання. У зв`язку з тим, що, на переконання Відповідача, зазначене розпорядження виконано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_6 17 липня 2025 року направив голові Углянської територіальної громади повідомлення про виклик для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи було призначено на 21 липня 2025 року о 10:00 у ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак у визначений день та час позивач на розгляд справи не з`явився, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду не подавав та не повідомив відповідача про причини своєї неявки.

Згідно з ч. 8 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Маючи у своєму розпорядженні підтвердні документи щодо отримання позивачем повідомлення про виклик та, у зв`язку з відсутністю будь-яких повідомлень про причини неявки чи клопотань про відкладення розгляду справи, відповідач, керуючись частиною восьмою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 21 липня 2025 року виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення № 2713, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 59 500 грн. 24 липня 2025 року копія постанови про адміністративне правопорушення № 2713 була направлена позивачу та одержана позивачем 30 липня 2025 року.

Що стосується тверджень позивача про недотримання відповідачем вимог ст. 268 КУпАП, слід зазначити що: по-перше, у повідомленні про виклик, яке було вручено позивачу та направлено засобами поштового зв`язку, відповідачем разом із вимогою про явку на розгляд справи було надано письмове роз`яснення прав особи, передбачених статтею 268 КУпАП. По-друге, у разі явки позивача на розгляд справи працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 при складанні відповідного протоколу ознайомили б його під підпис із правами, закріпленими статтею 268 КУпАП. Що стосується наданих позивачем списків осіб, по яких нібито здійснювалося оповіщення, слід зазначити, що відповідач не може вважати таке оповіщення належним чином проведеним, оскільки у вказаних списках позивач обмежується лише примітками на кшталт «будинок зачинений» чи «відсутній на час оповіщення» навпроти прізвища особи. Відповідач звертає увагу, що належне оповіщення передбачає вручення повістки під підпис, складання акту оповіщення, інформування територіального центру про результати та випадки відмови, забезпечення прибуття резервістів і сприяння поширенню інформації про призов, а не обмежується формальними примітками на кшталт «будинок зачинено» чи «особа відсутня під час оповіщення». Щодо довідки з електронної системи охорони здоров`я № 1111-6АК8-785М-МХ43 від 21 липня 2025 року, наданої позивачем, слід зазначити, що така довідка до ІНФОРМАЦІЯ_3 не подавалася та на його адресу не надходила. Відтак, на переконання відповідача, вона не може вважатися належним доказом поважності неявки позивача на розгляд справи. Крім цього, довідка про перебування позивача у відрядженні з 21 травня 2025 року по 06 червня 2025 року не може звільняти його від відповідальності за невиконання розпоряджень, які він був зобов`язаний виконати протягом всього травня 2025 року. Наявні в матеріалах справи докази на думку відповідача підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відтак, відповідач вважає накладення адміністративного стягнення правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі та поновити строк звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві та відмовити у поновленні строку звернення до суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21 липня 2025 року постановою № 2713 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 59500 грн.

Згідно змісту вказаної постанови, встановлено, що ОСОБА_1 будучи головою органу місцевого самоврядування головою Углянської територіальної громади, селищним головою та керівником комітету селищної ради не виконав розпорядження в.о. голови Тячівської районної державної адміністрації начальника районної військової адміністрації від 01 травня 2025 року № М-6 ДСК «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травні 2025 року». Зокрема ним не було забезпечено виконання мобілізаційного завдання щодо постачання від Углянської територіальної громади 15 військовозобов`язаних. Такими діями порушено вимоги абзацу 11 статті 18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказане правопорушення вчинено в особливий період, що свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення 01 червня 2025 року, дата виявлення порушення 01 червня 2025 року (а.с.17)

Згідно розпорядження Тячівської військової державної адміністрації № М-6 від 01 травня 2025 року «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травня 2025 року», вбачається що головам територіальних громад району спільно з ІНФОРМАЦІЯ_4 провести на території району комплекс організаційних та практичних заходів з призову військовозобов`язаних та вилучення техніки національної економіки у травні 2025 року у кількості 229 осіб та 2 одиниці техніки НЕУ в розрізі громадян району та щоденно інформувати Тячівську районну державну адміністрацію про кількість оповіщених осіб, осіб які пройшли військово-лікарську комісію та кількість осіб призначених в команду та прийняті у навчальні центри і військові частини: - Углянська ТГ 15 осіб.

Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження головам територіальних громад району забезпечити: 2.1. оповіщення військовозобов`язаних та їх прибуття на збірні пункти та призов на підставі розпоряджень та списків, виданих ІНФОРМАЦІЯ_4 (за потреби, у складі визначених спільних комісій (робочих груп) у визначених обсягах. 2.2. Відправлення громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, і особливий період, до місць проходження військової служби, визначених ІНФОРМАЦІЯ_4 місць (пунктів) збору, місць дислокації військових частин. 2.3. Щотижнево письмово інформувати районну військову адміністрацію, ІНФОРМАЦІЯ_4 (у тому числі на спільних нарадах районного рівня бути готовим до виступу), про хід виконання заходів призову громадян у розрізі старостинських округів та вжиті заходи щодо вирішення проблемних питань та забезпечення безумовного виконання визначених планових показників з поставки мобілізаційних ресурсів (а.с.22-25).

Згідно відповіді Тячівської військової державної адміністрації №03-36/436 від 14 липня 2025 року та реєстру № 70 розпорядження № М-6 від 01 травня 2025 року «Про обсяги призову мобілізаційних ресурсів на території району у травня 2025 року» направлено на адресу Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.62-63).

Розпорядженням Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 301 від 14 жовтня 2024 року визначено уповноважених осіб вручати повістки в Углянській територіальній громаді, а саме ОСОБА_4 старосту села Велика Уголька, ОСОБА_5 староста села Колодне, ОСОБА_6 завідувача господарською частиною та ОСОБА_7 спеціаліста-землевпорядника сільської ради (а.с.26)

Згідно відповіді Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 298 від 26 травня 2025 року на виконання розпорядження № М-6 від 01 травня 2025 року повідомлено Тячівської військової державної адміністрації, що станом на травень місяць 2025 року, повідомлення, листи або розпорядження, в яких би було сформовано списки військовозобов`язаних до ради не надходили з ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до п.2.1. даного розпорядження дільниці оповіщення та розшуку працюють у штатному порядку згідно графіку, що складається начальниками відділень на початку місяця, відповідно графіку, посильні здійснюють оповіщення згідно списків примусового приводу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до списку здійснено оповіщення 15 громадян на території Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.27-28).

Листом Закарпатської обласної військової адміністрації № 06-17/6334 від 20 травня 2025 року підтверджується, що на виконання рішення ради оборони Закарпатської області від 28 лютого 2025 року № 8 у період з 20 травня по 06 червня 2025 року здійснюватимуть перевезення працівників виконкомів місцевих рад та комунальних підприємств установ та організацій, які виконують роботи з будівництва фортифікаційних споруд на території Дніпропетровської області, зокрема ОСОБА_1 (а.с.29).

Згідно розпорядження голови Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 158-к від 20 травня 2025 року, голова ОСОБА_1 відбув у відрядження для будівництва фортифікаційних споруд, а саме у Маломихайлівську сільської територіальну громаду у період з 21 травня 2025 року по 06 червня 2025 року (а.с.31).

Довідкою виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 720 від 06 червня 2025 року, підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 21 травня 2025 року по 06 червня 2025 року знаходився на будівництві фортифікаційних споруд на території Маломихайлівської територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.30).

Відповідно до повідомлення про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення № 11594 від 16 липня 2025 року адресоване голові Углянської територіальної громади ОСОБА_1 , останнього викликали на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10 год. 00 хв. 21 липня 2025 року, дане повідомлення отримано Інспектром з ВО та Б, В.Поп 17 липня 2025 року (а.с.64)

Згідно довідки Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №113 від 31 липня 2025 року та медичного висновку №1111-6АК8-785М-МХ43 від 21 липня 2025 року, ОСОБА_1 у період з 18 липня 2025 року по 22 липня 2025 року знаходився на лікуванні (а.с.33-34).

04 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлення строку звернення до адміністративного суду, тобто після закінчення строку на оскарження даної постанови.

З приєднаної копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 2713 від 21 липня 2025 року вбачається, що копію постанови особі, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на місці розгляду справи вручено не було (а.с.17).

Згідно копії поштового конверта копію постанови про накладення адміністративного стягнення було відправлено ОСОБА_1 , за місцем його проживання, засобами поштового зв`язку та відповідно до конверту вручено 30 липня 2025 року (а.с.18).

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , було пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстави для поновлення позивачу строку для оскарження даної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивачем порушено вимоги абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абзацом 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, транспортних засобів та техніки на збірні пункти та у військові частини шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів, а також виконання завдань, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оборону України», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період; здійснення інших повноважень у галузі оборонної роботи, передбачених законами.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік, приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частина сьома статті 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема, забезпечення організації призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та альтернативну (невійськову) службу, направлення для проходження базової військової служби, підготовки молоді до військової служби; сприяння в організації навчальних (перевірочних) та спеціальних військових зборів; забезпечення доведення до підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, а також населення розпорядження керівника місцевої державної адміністрації (військової, військово-цивільної) або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик військовозобов`язаних та резервістів до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» місцеві органи виконавчої влади: розробляють мобілізаційні плани, здійснюють заходи щодо забезпечення виконання мобілізаційних планів, довготермінових і річних програм мобілізаційної підготовки; доводять (встановлюють) мобілізаційні завдання (замовлення) до органів місцевого самоврядування, а в разі потреби також до місцевих органів виконавчої влади нижчого рівня з передачею їм необхідних фінансових ресурсів.

Отже, вказаними нормами передбачений обов`язок виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у разі отримання розпоряджень голів місцевих державних адміністрацій, прийнятих в межах їх компетенції, забезпечити їх виконання, зокрема, забезпечувати на території відповідних населених пунктів виконання мобілізаційних завдань (замовлень) підприємствами, установами і організаціями, які залучаються ними до виконання цих завдань (замовлень); організовувати під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.

За наведеними вище нормами законів вбачається, що ОСОБА_1 , який обіймає посаду голови Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, може нести відповідальність за невиконання розпорядження Тячівської районної військової адміністрації у разі наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», зазначено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування: здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні резервістів та військовозобов`язаних за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства; забезпечують прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від дільниць оповіщення до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або військових частин.

Як вбачається з п. 2 розпорядження №М-6 від 01 травня 2025 року передбачено, що головам територіальних громад району забезпечити оповіщення військовозобов`язаних та їх прибуття на збірні пункти та призов на підставі розпоряджень та списків, виданих ІНФОРМАЦІЯ_4 (за потреби, у складі визначених спільних комісій (робочих груп) у визначених обсягах та відправлення громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, і особливий період, до місць проходження військової служби, визначених ІНФОРМАЦІЯ_4 місць (пунктів) збору, місць дислокації військових частин.

Проте, жодних доказів, що ІНФОРМАЦІЯ_4 надавалися списки чи розпорядження із переліком військовозобов`язаних, яких необхідно було оповістити та забезпечити прибуття на збірні пункти, суду не надано.

Також не надано доказів, що ІНФОРМАЦІЯ_4 визначалися місця та громадяни, яких необхідно було відправляти до місць (пунктів) збору, місць дислокації та військових частин.

Разом із тим, відповіддю Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 298 від 26 травня 2025 року підтверджується, що проінформовано Тячівську військову державну адміністрацію, що станом на травень місяць 2025 року, повідомлення, листи або розпорядження, в яких би було сформовано списки військовозобов`язаних до ради не надходили з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Натомість позивачем, були надані докази виконання заходів оповіщення, що підтверджується додатком до листа Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 298 від 26 травня 2025 року, із зазначенням заходів оповіщення 15 військовозобов`язаних.

Твердження відповідача про те, що у наданих списках по яких нібито здійснювалося оповіщення, вказано формальні відписки про те, що військовозобов`язаний «будинок зачинений», «на час оповіщення відсутній», не ґрунтується на фактичних обставинах, адже доказів, що саме цих військовозобов`язаних необхідно було оповіщати відповідачем суду не надано.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебував у відрядженні у період з 21 травня 2025 року до 06 червня 2025 року.

В оскаржуваній постанові відповідач не навів мотивів притягнення до відповідальності саме ОСОБА_1 , зокрема, щодо контролю або координування ним дій пов`язаних із забезпечення мобілізаційними заходами (супроводження у дистанційному режимі, комунікування з представниками ТЦК тощо), що позбавляє суд можливості встановити відповідні обставини. У цій частині частково приймаються доводи позивача щодо перебування у відрядженні.

Крім того, чинним законодавством не передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, чи сільських, селищних, міських голів входить здійснювати постачання військовозобов?язаних.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року справа №524/5741/16-а).

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім того, зібрані у справі докази не дають підстав вважати про наявність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення, не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів, що для прийняття рішення відповідачем встановлено усі обставини, які мають значення для його прийняття, зокрема, опитано позивача та інших службових осіб щодо виконання розпоряджень, досліджено відповідні докази (які саме) тощо.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих, достатніх та достовірних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення, а отже факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, позивач на час розгляду справи про адміністративне знаходився на лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою та медичним висновком.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06 лютого 2020 року по справі № 205/7145/16-а.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він не був присутній при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, так як не був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, оскільки в той час перебував на лікарняному.

Доказів належності повідомлення, а саме вручення повідомлення про виклик ОСОБА_1 , суду не надано.

Відтак тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 , розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечив можливості реалізації позивачем його прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП. Як наслідок, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися професійною правничою допомогою.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б беззаперечно свідчили про дотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскаржувана постанова не може вважатися законною, та у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Крім того, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 визначив розмір штрафу у максимальному вимірі, без будь-яких обґрунтувань законності такого рішення. У постанові не вказано жодних доводів щодо розміру штрафу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин постанова № 2713 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 21 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 59500 грн. 00 коп. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 2713 від 21 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 59500 грн. 00 коп. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 484 грн. 48 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 17 жовтня 2025 року.

Суддя М.Д. Стецюк