Справа № 752/5737/25
Суддя: Чекулаєв С. О.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/5737/25
Провадження № 2-а/752/215/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2025 року Голосіївський районий суд м.Києва у складі:

головуючого судді Чекулаєв С.О.,

за участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті та до старшого державного інспектора Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світлани Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2025 року ОСОБА_2 (надалі за текстом також - позивач) через свого уповноваженого представника, адвоката Метровки Ярослава Васильовича (ордер на надання правничої допомоги серія АО №1163375 від 18.02.2025), звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі за текстом також - відповідач 1) та старшого державного інспектора Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світлани Іванівни (надалі за текстом також - відповідач 2) з такими позовними вимогами:

- поновити ОСОБА_2 пропущений процесуальний строк для звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00001240 від 11.10.2024, а причини його пропуску визнати поважними;

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00001240 від 11.10.2024, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

1. Процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 головуючим суддею було визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва Сергія Олександровича.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, судове засідання призначено на 25.04.2025.

24.04.2025 від представника відповідча надійшов відзив на позов.

Судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 КАС України).

2. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Обґрунтування вимог позивача

Позивач стверджує, що винесена стосовно нього, оскаржувана постанова Державної служби України з безпеки на транспорті є незаконною, такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, з огляду на наступне.

Підставою притягнення до відповідальності стало те, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 38,783% (4,46 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 11,5 тон та відстані між осями менше ніж 1м.

Тобто застосування даних нормативів залежить від фактичної міжосьової відстані, тому точність вимірювання цього параметру є критичною для правильної кваліфікації наявності порушення вагових обмежень.

В оскаржуваній постанові встановлено, що: навантаження на здвоєні вісі становить 15 960 кг; відстань між осями 2 і 3 - 910 мм; спарені колеса - друга вісь; встановлення перевантаження здійснено на дорозі державного значення Н-13 (логічно випливає із наведеної відповідачами кваліфікації - сукупність посилання на норму максимального навантаження 11,5 т та відстань між осями менше 1 м).

Разом з тим, вказані в оскаржуваній постанові відстані між осями 2 і 3 не відповідають дійсності та суперечать інформації, наданій офіційним дилером, що вказує на помилку при визначенні міжосьової відстані.

Плозивач вказує, що офіційний дилер Man Truck&Bus Ukraine підтвердив, що зазначений в оскаржуваній постанові транспортний засіб є трьохвісним автомобілем з колісною базою 4200 мм та відстань між здвоєними осями становить 1350 мм, а не як зазначено в оскаржуваній постанові 910 мм.

Це фактичне значення узгоджується з технічними характеристиками виробника і є необхідним для правильного застосування нормативів ПДР України.

Також, вказана вище відстань між здвоєними осями є стандартною для відповідного типу вантажних автомобілів MAN TGS 26.320 та відображена у ряді відкритих ресурсів.

Позивач зазначає, що враховуючи, що на відповідному вантажному автомобілі хоч і наявні спарені колеса на другій вісі, але навантаження на неї становить більше 9,5 тонн, то при кваліфікації спірних обставин відповідачі мали керуватися положенням ПДР щодо того, що у підпункті «в» пункту 22.5 передбачено нормативно допустиме навантаження на здвоєні осі, якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 тонн для доріг державного значення.

Виходячи з того, що відповідачі встановили фактичне навантаження на здвоєну вісь 15960 кг, то таке не перевищувало нормативне навантаження, встановлене ПДР України, оскільки для міжосьової відстані 1,3-1,8 м нормативне навантаження складає 18 тонн для доріг державного значення. Тобто фактичне навантаження знаходиться в межах дозволеного.

Враховуючи викладене позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00001240 від 11.10.2024.

Щодо строків звернення до суду позивач вказав, що отримав оскаржувану постанову лише 21.02.2025, після отримання відповіді на адвокатський запит, а тому, у позовній заяві також заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом.

Заперечення відповідача 1

У поданому до суду відзиві на позов відповідач вказав на повноваження Державної служби України з безпеки на транспорті та порядок притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами.

Відповідач зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови серії АВ №00001240 від 11.10.2024 вбачається, що за допомогою технічних засобів WIM 83, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, зав. № 10132, старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик Світланою Іванівною, встановлено, що 12.09.2024 о 22 год 43 хв., за адресою Н-13, км 226+700 - 230+250, Закарпатська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 26.320, ДНЗ НОМЕР_2 .

Відповідальна особа, якою є позивач, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 38,783% (4.46 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11.5 тон та відстані між осями менше ніж 1м, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 гривень.

Також відповідач зазначає, що при фіксації події, при контролі габаритів транспортного засобу відстань між осями транспортного засобу фіксується з урахуванням 0,3 метра від попередньо визначеного. Тобто, отримані дані представлені в оскаржуваній постанові вже є такими, що не потребують додаткових обчислень та застосування до фактичних виміряних відстаней будь-яких відсоткових показників, оскільки ця похибка є «вмонтованою» у програмне забезпечення приладу, а тому сумніви позивача в точності вимірювань є неаргументованими.

При визначенні перевищення допустимих габаритно-вагових показників відповідач виходив з показників інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою АВ №00001240 від 11.10.2024, відповідно до якої навантаження на здвоєні осі транспортного засобу скала 19 000 кг, тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою) на 38,783% (4.46 тон).

Відповідач також навів у відзиві розрахунок відсоткового перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу який виглядає так: (19000 - 11500 - 16%* 19000)/ 11500)*100% = 38,783.

Окрім цього відповідач звертає увагу, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Враховуючи викладене, відповідач вважає винесену постанову серії АВ № 00001240 від 11.10.2024 законною, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у в повному обсязі.

Заперечення відповідача 2

Відповідач 2 відзиву на позов не подав.

3. Фактичні обставини встановлені судом

Суд, розглянувши наявні у справі матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

11.10.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик Світланою Іванівною винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB № 00001240.

Згідно вказаної постанови 12.09.2024 о 22 год 43 хв., за адресою Н-13, км 226+700 - 230+250, Закарпатська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті WIM 83, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, зав.№10132 (серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: №1690 до 28.11.2024; 04/4338 до 24.10.2024) зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 26.320, ДНЗ НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 38,783% (4.46 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11.5 тон та відстані між осями менше ніж 1м.

В оскаржуваній постанові вказані наступні габаритно-вагові параметри транспортного засобу: кількість вісей - 3 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4200 мм, 2-3: 910 мм; навантаження на вісь 1 - 5650 кг, 2 - 11300 кг, 3 - 7700 кг; загальна маса - 24 700 кг.

Показники виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу навантаження на здвоєні вісі - 15960 кг (відстань між вісями 2 -3 - 940 мм).

Згідно наданих відповідачем копії Свідоцтва №04/4338, яке чинне до 24.10.2024, суд встановив, що автоматичний пункт фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, зав.№10132 пройшов належну повірку.

У постанові від 11.10.2024 серії AB № 00001240 вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 38,783% (4.46 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11.5 тон та відстані між осями менше ніж 1м, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим на нього був накладений штраф у розмірі 51 000,00 гривень..

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу MAN TGS 26.320, ДНЗ НОМЕР_2 є ТОВ «АВЕ УМВЕЛЬТ УКРАЇНА» (англ. мовою «AVE UMWELT UKRAINE» LLC).

Окрім цього, суд встановив, що відповідно до наявних в матеріалах справи постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00000004 від 18.09.2024 та № 00001470 від 15.10.2024 були зафіксовані 18.07.2024 та 10.10.2024 відповідно, параметри транспортного засобу MAN TGS 26.320, ДНЗ НОМЕР_2 із відстанню між вісями 1-2 - 4 200мм, та 2-3 - 1 340 мм.

Згідно з листом ТОВ «АВАНТІ ГРУП», яке є офіційний дилером Man Truck&Bus Ukraine від 12.02.2025 вих.№ 27-А/03-046, транспортний засіб MAN TGS 26.320, з номером шасі НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_2 є трьохвісним автомобілем, з колісною базою 4200 мм та відстанню між здвоєними осями становить 1350 мм.

4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільний транспорт», який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, а також Правилами дорожнього руху.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У підпункті в) пункту 22.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачено наступне нормативно допустиме навантаження на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 тонн (дороги державного значення) або 7 тонн (дороги місцевого значення); від 1 до 1,3 метра - 16 тонн (дороги державного значення) або 10 тонн (дороги місцевого значення); від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 тонн (дороги державного значення) або 10,5 тонн (дороги місцевого значення); від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 тонн (дороги державного значення) та 11,5 тонн (дороги місцевого значення).

В оскаржувані постанові встановлено, що навантаження на здвоєні осі транспортного засобу скала 19 000 кг (11300 + 7700) тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою) на 38,783% (4.46 тон), при цьому відстань між осями 2 і 3 становить 910 мм; спарені колеса - друга вісь.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Частиною першої статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статей 75 та 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із поданої позовної заяви вбачається, що основним аргументом позивача є те, що в оскаржуваній постанові відстані між осями 2 і 3 не відповідають дійсності та суперечать інформації, наданій офіційним дилером, що вказує на помилку при визначенні міжосьової відстані.

Враховуючи, що на відповідному вантажному автомобілі хоч і наявні спарені колеса на другій вісі, але навантаження на неї становить становить більше 9,5 тонн, то при кваліфікації спірних обставин відповідачі мали керуватися положенням ПДР щодо того, що у підпункті «в» пункту 22.5 передбачено нормативно допустиме навантаження на здвоєні осі, якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 тонн для доріг державного значення.

Для встановлення того чи мало місце вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП визначальним є встановлення характеристик транспортного засобу та зокрема відстані між 2 та 3 віссю.

Суд відзначає, що в оскаржуваній постанові від АВ № 00001240 від 11.10.2024 вказані наступні габаритно-вагові параметри транспортного засобу: кількість вісей - 3 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4200 мм, 2-3: 910 мм; навантаження на вісь 1 - 5650 кг, 2 - 11300 кг, 3 - 7700 кг; загальна маса - 24 700 кг.

Показники виміряні з урахуванням похибки; вагові або габаритні параметри транспортного засобу навантаження на здвоєні вісі - 15960 кг (відстань між вісями 2 -3 - 940 мм).

Водночас, як вбачається з листа ТОВ «АВАНТІ ГРУП», яке є офіційний дилером Man Truck&Bus Ukraine від 12.02.2025 вих.№ 27-А/03-046, транспортний засіб MAN TGS 26.320, з номером шасі НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_2 є трьохвісним автомобілем, з колісною базою 4200 мм та відстанню між здвоєними осями становить 1350 мм.

Окрім цього, відповідно до наявних в матеріалах справи постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00000004 від 18.09.2024 та № 00001470 від 15.10.2024 були зафіксовані 18.07.2024 та 10.10.2024 відповідно, параметри транспортного засобу MAN TGS 26.320, ДНЗ НОМЕР_2 зі відстанню між вісями 1-2 - 4200мм, та 2-3 - 1340 мм.

Таким чином, вбачаються суттєві розходження у вимірах міжосьової відставі одного і того ж самого транспортного засобу, які зафіксовані одним і тим же автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті WIM 83, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, зав.№10132.

У своїх поясненнях відповідач 1 жодним чином не спростував твердження позивача, щодо помилкового визначення відповідачем в оскаржуваній постанові параметрів транспортного засобу MAN TGS 26.320, ДНЗ НОМЕР_2 із відстанню між вісями 2-3 - 910 мм.

Разом з тим, враховуючи надані позивачем копії постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00000004 від 18.09.2024 та № 00001470 від 15.10.2024 та лист ТОВ «АВАНТІ ГРУП», що є офіційним дилером Man Truck&Bus Ukraine від 12.02.2025 вих.№ 27-А/03-046 суд дійшов до висновку, що визначена в оскаржуваній постанові відстань між вісями 2-3 -910 мм є такою, що не відповідає дійсності.

Водночас через неправильне встановлення міжосьової відстані відповідач 1 допустив неправильну кваліфікацію відповідних обставин та незаконно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, оскільки застосування норм ПДР здійснювалося на основі некоректних даних, що суперечать технічним характеристикам транспортного засобу, підтвердженим виробником та офіційним дилером.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10.02.1995, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), сформовано висновок згідно з яким «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За таких обставин, суд вважає, що доводи відповідача щодо перевищення позивачем нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 38,783% (4,46 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11,5 тон та відстані між осями менше ніж 1м, нічим не підтверджені, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення відносно позивача.

Таким чином, наявні підстави для визнання оскаржуваної постанови від АВ №00001240 від 11.10.2024 протиправною, її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Інші доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, жодним чином не спростовують зазначених висновків суду.

Суд також зазначає, що згідно положень частини четвертої статті 46 КАС України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З позовної заяви вбачається, що позивачем подано позов як до Державної служби України з безпеки на транспорті так і до старшого державного інспектора Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світлани Іванівни

З оскаржуваної постанови АВ № 00001240 від 11.10.2024 вбачається, що її було винесено старшим державним інспектором Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світланою Іванівною.

Згідно з Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, Верховний суд дійшов висновків, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Водночас колегія суддів зазначила, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Також, Верховний суд висловився щодо належного відповідача у подібних правовідносинах. Так, державні інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідачем у справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Позивач визначив одним із відповідачів у справі посадову особу, якою винесено оскаржувану постанову, але яка не являються органом державної влади.

Таким чином, старший державний інспектор Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світлана Іванівна не є суб`єктом владних повноважень, а відтак і належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині вимог до старшого державного інспектораслід відмовити.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки від 28.02.2025 №00629100 позивач сплатив судовий збір у розмірі 484,50 гривень.

Враховуючи задоволення позову до відповідача 1 суд дійшов висновку, що з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 484,50 гривень.

На підставі статей 19, 55 Конституції України, керуючись статтями 7, 9, 14-3, 279-7 КУпАП, статтями 2, 77, 132-134, 139, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті та старшого державного інспектора Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світлани Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00001240 від 11.10.2024, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

3. У задоволенні позову ОСОБА_2 до старшого державного інспектора Департаменту державного накгляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Солов`янчик Світлани Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд.9, ,) на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Чекулаєв