Справа № 260/8034/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/8034/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Грига Н.В.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача Кузьми-Чепурнової К.І.;

представника відповідача Яблонського О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 жовтня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 20 жовтня 2025 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Кузьми-Чепурнової Катерини Іванівни (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить суд:

1) прийняти позовну заяву до Закарпатського окружного адміністративного суду та відкрити провадження у даній справі;

2) справу призначити до судового розгляду за правилами загального позовного провадження;

3) позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю;

4) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №2640 від 22 жовтня 2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП», майора поліції ОСОБА_1 (0116514), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у вигляді звільнення зі служби в поліції;

5) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 209 о/с від 23 жовтня 2024 року «По особовому складу» про звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0116514) зі служби в поліції за п.6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

6) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що полягала у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 від 23 вересня 2024 року про звільнення зі служби з 9 жовтня 2024 року за власним бажанням у зв`язку з сімейними обставинами;

7) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області належним чином розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення зі служби, датований 23 вересня 2024 року;

8) стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 07 листопада 2015 року проходив службу в Національній поліції України. З 20 червня 2024 року ОСОБА_1 займав посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Закарпатській області.

23 вересня 2024 року інспектор взводу №1 роти №1 батальону поліції особливого призначання (стрілецький) ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_1 , написав начальнику ГУНП в Закарпатській області рапорт відповідно до якого просив звільнити його з служби у поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національної поліції» за власним бажанням з 09.10.2024 року.

Наказом начальника ГУНП в Закарпатській області № 2640 від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення грубого дисциплінарного проступку, порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 6 частини 3 статті 1, частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, абзаців 1, 12 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179 та статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось у невиконанні наказу свого прямого керівника, безпідставному невиході на службу в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, не повідомленні прямого та безпосереднього керівника про причини невиходу на службу, порушенні Присяги та Правил етичної поведінки поліцейського.

Також, наказом ГУНП в Закарпатській області № 209 О/С від 23 жовтня 2024 року майора поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти №1 батальону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області звільнено зі служби в поліції за п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оскільки позивач у відповідності до вимог КЗпП України завчасно повідомив керівника за два тижні про звільнення подавши рапорт, та відсутнім за цей період не був без поважних причин, а тому повинен був бути звільненим відповідно до п. 7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вважає наказ №2640 від 22 жовтня 2024 року та наказ №209 О/С від 23 жовтня 2024 року протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

16 грудня 2024 року від Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого вбачається, що відповідно до доповідної записки УГІ ГУНП в Закарпатській області від 12 жовтня 2024 року №4610-2024, наказом ГУНП в Закарпатській області від 14 жовтня 2024 року № 2562 призначено службове розслідування за фактом неприбуття на службу інспектора взводу №1 роти №1 батальону поліції особливого призначання (стрілецький) ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1 , без поважних причин.

Службовим розслідуванням встановлено, що 11.10.2024 мобільною групою управління головної інспекції (далі УГІ) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП), здійснено перевірку несення служби окремими поліцейськими батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП (далі БПОП), які дислокувались на базі вказаного підрозділу, за адресою м. Мукачево, вул. Космонавтів, буд. № 14.

Під час перевірки було встановлено, що згідно наказу ГУНП від 04.10.2024 № 2502 «Про відрядження поліцейських ГУНП в Закарпатській області до Одеської області», більша частина особового складу БПОП (стрілецький) ГУНП від 06.10.2024 була відряджена до зазначеного місця дислокації для участі у навчальнотренувальних зборах.

Разом з цим, деякі з поліцейських, в силу виникнення різного роду захворювань, не виїхали до Одеської області, відкривши в різних медичних закладах листи непрацездатності. Під час спілкування з поліцейськими, які в силу виконання функціональних обов`язків інспекторів чергових чергової частини БПОП (стрілецький) ГУНП, не здійснили виїзд до Одеської області, останні повідомили, що командиром БПОП (стрілецький) ГУНП, поліцейським, які у зв`язку з захворюваннями не здійснили виїзд 06.10.2024 до Одеської області був відданий усний наказ, після завершення лікування та закриття листів непрацездатності з`явитися за місцем дислокації БПОП (стрілецький) в м. Мукачево та перебувати там до окремих вказівок.

Також, під час перевірки було встановлено, що інспектор взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП майор поліції ОСОБА_1 після закриття листа непрацездатності (відкритий 04.10.2024 по 10.10.2024 комунальним некомерційним підприємством «Великобичківський центр первинної медикосанітарної допомоги» Великобичківської селищної ради Закарпатської області) 10.10.2024 року не виконав наказу командира БПОП (стрілецький) ГУНП та 11.10.2024 на службу не з`явився, при цьому, не повідомив про причини свого неприбуття.

Того ж дня, 11.10.2024 за місцем дислокації БПОП (стрілецький) ГУНП, за фактом неприбуття з 08.00 по 18.00 на службу поліцейського ОСОБА_1 , членами мобільної групи УГІ ГУНП було складено акт про відсутність останнього на службі з вих. № 122/106.34 2024.

З метою встановлення відомостей, щодо наявності чи відсутності відкритих медичними установами листів непрацездатності, у зв`язку з захворюваннями поліцейському ОСОБА_1 , членами дисциплінарної комісії проведено моніторинг наявних в системі Пенсійного фонду України (https://portal.pfu.fov.ua) медичних висновків, які б засвідчували непрацездатність поліцейського, однак, таких висновків з 10.10.2024 по 14.10.2024 установлено не було, про що, було складено та зареєстровано відповідний акт від 14.10.2024 з вих. № 4770 2024.

Дисциплінарною комісією було підготовлено та надіслано до профільної поліцейської Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» запит (вих. від 15.10.2024 № 3111 2024), з метою отримання інформації, чи звертався до ДУ «ТМО МВС України по Закарпатській області», в період з 10.10.2024 по 15.10.2024 поліцейський ОСОБА_1 з скаргами на стан здоров`я та чи відкривали останньому листи непрацездатності.

На вказаний вище запит, станом на 18.10.2024 від ДУ «ТМО МВС України по Закарпатській області» отримана відповідь (від 18.10.2024 вих. № 33/27 - 1245), що у вказаний період, з 10.10.2024 по 18.10.2024 поліцейський ОСОБА_1 до профільної державної медичної установи не звертався та листи непрацездатності останньому не відкривались.

Також, під час проведення службового розслідування, членами дисциплінарної комісії було отримано відомості про те, що поліцейський ОСОБА_1 мав намір звільнитись зі служби в Національній поліції України, за власним бажанням, про що, складав відповідний рапорт на ім`я керівника ГУНП в Закарпатській області.

З метою з`ясування, чи насправді поліцейський ОСОБА_1 , складав рапорт про виявлення бажання звільнитись зі служби в поліції за власним бажанням, до УКЗ ГУНП було підготовано запит на отримання інформації від 14.10.2024 № 4767 2024.

На вказаний вище запит, дисциплінарна комісія від 16.10.2024 з вих. № 5059 2024 отримала відповідь від УКЗ ГУНП, що рапорт поліцейського ОСОБА_1 щодо звільнення зі служби в Національній поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), надійшов для розгляду до УКЗ ГУНП від 25.09.2024. Однак, відповідно до норм чинного законодавства, із урахуванням вимог службового листа Голови Національної поліції України від 31.05.2021 № 6684/01/12 2021 «Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням», рапорт ОСОБА_1 з порушеного питання було залишено без розгляду про що, останнього було інформовано в установленому порядку.

Вказує, що позивач уникаючи проходження служби в батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Закарпатській області, свідомо не повідомляв свого безпосереднього керівника про його перебування на лікарняному, що розцінюється як несумлінне, недобросовісне виконання службових обов`язків як поліцейського у захисті Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Такі дії позивача провокують у інших поліцейських негативну поведінку аналогічного характеру, що в умовах війни України з російською федерацією, є неприпустимо. Недотримання позивачем принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам у військовий час, що унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у НП України.

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просила такі задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, заслухавши пояснення сторін у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу інспектором сектору реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції ГУНП та був призначений інспектором взводу №1 роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП.

23 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав рапорт начальнику ГУНП в Закарпатській області рапорт відповідно до якого просив звільнити його з служби у поліції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням у зв`язку з сімейними обставинами з 09 жовтня 2024 року.

Листом Управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області від 09 жовтня 2024 року за № 2618-2024 позивача було повідомлено, що відповідно до службового лиса Голови Національної поліції України від 31.05.2021 року №6684/01/12-2021 «про розгляд рапортів поліцейських про звільнення із служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ним рішення не пізніше як за три місяці до його звільнення, про що подають рапорт. Повідомляємо, що звільнення раніше 3-х місячного терміну можливе тільки при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків. Вичерпний перелік поважних причин, можуть бути підставою для звільнення зі служби затверджений постановою Кабінету міністрів України від 12.06.2013 №413 Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби. У Вашому рапорті не зазначена причина звільнення зі служби в поліції, яка передбачена вище зазначеною постановою №413. Враховуючи вищевикладене, керівництвом ГУНП в Закарпатській області може бути прийняте рішення щодо звільнення Вас зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту.

Згідно наказу ГУНП від 04.10.2024 № 2502 «Про відрядження поліцейських ГУНП в Закарпатській області до Одеської області», більша частина особового складу БПОП (стрілецький) ГУНП від 06.10.2024 була відряджена до зазначеного місця дислокації для участі у навчальнотренувальних зборах. Разом з цим, деякі з поліцейських, в силу виникнення різного роду захворювань, не виїхали до Одеської області.

За результатами прибуття особового складу батальйону, було встановлено що на вказані навчальнотренувальні збори, не прибув інспектор взводу №1 роти №1 БПОП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 .

Так матеріалами службового розслідуванням встановлено, 12.10.2024 року надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в Закарпатській області щодо ініціювання проведення службового розслідування, зокрема за фактом неприбуття інспектора взводу №1 роти №1 БПОП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 до тренінгового центру ГУНП, з метою проходження навчальнотренувальних зборів, без поважних на те причин.

Так, з метою з`ясування обставин неприбуття вищезазначених поліцейських для проходження навчальнотренувальних зборів, проведено опитування командира БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_2 , який пояснив, що згідно наказу ГУНП від 04.10.2024 № 2502 «Про відрядження поліцейських ГУНП в Закарпатській області до Одеської області», 06.10.2024 особовий склад БПОП (стрілецький) ГУНП відбув до Одеської області для проходження навчальнотренувальних зборів.

Деякі з підлеглих ОСОБА_2 поліцейських, телефонували йому та повідомляли, що не зможуть виїхати до Одеської області у відрядження, у зв`язку з захворюваннями та відкриттям листів непрацездатності. Враховуючи, що таких поліцейських було 13, ОСОБА_2 було прийнято рішення, віддати вказаним поліцейським усний наказ про те, що після завершення лікування та закриття листів непрацездатності, вони мають з`явитися за місцем постійної дислокації батальйону та перебувати там до отримання додаткових вказівок, що було в усній формі доведено поліцейським, в тому числі ОСОБА_1 . Однак, як повідомили ОСОБА_2 , 11.10.2024 року, після закриття листа непрацездатності, ОСОБА_1 всупереч наказу, не з`явився на службу та не повідомив керівника ОСОБА_2 про причини своєї відсутності, порушивши вимогу відданого наказу. В подальшому, від поліцейського ОСОБА_1 не надходило жодних відомостей про причини його відсутності на службі. Опитаний з даного приводу, безпосередній керівник ОСОБА_1 , заступник командира взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , надав аналогічне ОСОБА_2 пояснення та зазначив, що ним особисто, вимогу наказу командира БПОП (стрілецький) ГУНП Данилаша О.В., про необхідність прибуття за місцем постійної дислокації БПОП (стрілецький) ГУНП після закриття листа непрацездатності, було доведено до поліцейського ОСОБА_1 .

Також проведено опитування інспектора взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 (виконуючого обов`язки інспекторачергового чергової частини БПОП (стрілецький) ГУНП), який пояснив, що враховуючи функціонування на базі підрозділу чергової частини, 06.10.2024 він не здійснив виїзд до Одеської області, залишившись за місцем дислокації підрозділу. Також ОСОБА_4 зазначив, що йому відомо, що окремі поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП, також не виїхали до Одеської області на навчальнотренувальні збори, оскільки, у зв`язку з захворюваннями відкрили листи непрацездатності. Як пояснив ОСОБА_4 , йому відомо, що ОСОБА_1 станом на 10.10.2024 закрив лист непрацездатності, однак, 11.10.2024 за місцем дислокації підрозділу не з`явився та не повідомив його про причини свого неприбуття на службу. Серед поліцейських, які перебували на лікуванні та не здійснили виїзд до Одеської області, також перебував поліцейський взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП капрал поліції Онищенко Ю.П., який на відміну від ОСОБА_1 , 11.10.2024 після закриття листа непрацездатності, вийшов на службу. Також, ОСОБА_4 пояснив, що командиром БПОП (стрілецький) ГУНП підполковником поліції ОСОБА_2 , був доведений до командирів взводів поліцейських, які перебували на лікарняному усний наказ, що після завершення лікування, останні мають з`явитися за місцем постійної дислокації БПОП (стрілецький) ГУНП, на базу навчального центру, що було доведено належним чином всім поліцейським. Аналогічне ОСОБА_4 пояснення, також надав ОСОБА_5 , який знаходився на службі, за місцем дислокації підрозділу БПОП (стрілецький).

Тобто, беручи до уваги зміст вказаних вище пояснень, дисциплінарна комісія констатувала, що поліцейський ОСОБА_1 , володів інформацією про те, що після завершення лікування та закриття листа непрацездатності, відповідно до усно відданого наказу командира БПОП (стрілецький) підполковника поліції ОСОБА_2 , він зобов`язаний був з`явитися за місцем дислокації БПОП (стрілецький) ГУНП, але свідомо проігнорував обов`язок з`явитися на службу та про причини свого неприбуття не повідомив безпосереднього керівникакомандира БПОП (стрілецький) ГУНП Данилаша О.В. відмовившись виконувати покладені на нього обов`язки.

З приводу невиходу на службу 11 по 14 жовтня 2024 року, позивач вказує, що 23 вересня 2024 року він звернувся до начальника ГУНП в Закарпатській області з рапортом про його звільнення з 09.10.2024 року, а тому очікував на своє звільнення з указаної дати, та тому на службу не виходив.

У службовому листі Голови Національної поліції України від 31.05.2021 року № 6684/01/12-2021 року «Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення зі служби за особистим бажанням» передбачено що звільнення за власним бажанням проводити не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, а звільнення раніше 3-х місячного терміну можливе тільки при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків. Вичерпний перелік поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби, затверджений КМ України від 12.06.2013 року № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби».

Оскільки 09.10.2024 року позивача звільнено не було, відповідно подальша відсутність його на роботі було розцінено, як безпідставний невихід на службу.

Відтак, за фактом безпідставного невиходу ОСОБА_1 на службу 12.10.2024 та 14.10.2024, складено акти про відсутність на службі від 12.10.2024 № 123/106/34 2024 та від 14.10.2024 № 124/106/34 2024.

З метою з`ясування всіх обставин неприбуття ОСОБА_1 11.10.2024, 12.10.2024 та 14.10.2024 на службу, за місцем постійної дислокації БПОП (стрілецький) ГУНП, а також, з метою реалізації права поліцейського надавати пояснення з приводу обставин вчинення ним дисциплінарного проступку, 14.10.2024 за допомогою засобів електронної комунікації, за контактними даними (мобільним номером телефону поліцейського) через мессенджер «WhatsApp», ОСОБА_1 було надіслано запрошення (від 14.10.2024 № 4692 - 2024) прибути до управління головної інспекції ГУНП (кабінет № 230) на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснень о 15.00 год. 16.10.2024 року.

Також, ОСОБА_1 за допомогою поштового зв`язку, рекомендованим листом за адресою його місця проживання, було надіслано запрошення з`явитися на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснень о 15.00 год. 18.10.2024 року.

Однак, станом на 15.00 год. 16.10.2024 та 18.10.2024 року, у відповідності до вказаних вище запрошень, які поліцейський ОСОБА_1 отримав в установленому законом порядку, останній не з`явився, не повідомивши причин неприбуття.

За фактом неприбуття на засідання дисциплінарної комісії з метою надання пояснень ОСОБА_1 , членами дисциплінарної комісії складено акт про відмову від дачі пояснень від 18.10.2024 року № 5500 - 2024, оскільки, згідно ч. 3 ст. 27 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, на з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою службовою особою складається акт.

На підставі здобутої під час службового розслідування інформації, яка свідчить про безпідставний невихід на службу 11.10.2024, 12.10.2024 та 14.10.2024 поліцейського батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 , а також неповідомлення про причини своєї відсутності безпосереднього керівника, дисциплінарна комісія констатувала, що така поведінка вищевказаного поліцейського дестабілізує роботу поліції та впливає на планування та організацію керівництвом несення служби в умовах воєнного стану, що негативно відображається на внутрішньому кліматі та дисципліні у колективі де проходив службу вказаний працівник.

Таким чином, ОСОБА_1 діючи непрофесійно, хибно розуміючи вимоги Присяги, яку склав та ігноруючи обов`язки поліцейського щодо неухильного дотримання положень Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану України», не виконав наказу свого прямого керівника та після закриття листа непрацездатності безпідставно не вийшов на службу, а також, не повідомив свого безпосереднього та прямого керівника про причини своєї відсутності, грубо порушивши вимоги ч. 1, п. 1, 2, 4, 5, 6 ч. 3 ст. 1, ч. 1, 2, ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, абзаців 1, 12 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 та ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», яка регламентує етику поведінки декларантів, оскільки поліцейські - є суб`єктами декларування, чим здійснили спробу спровокувати у інших поліцейських негативну поведінку аналогічного характеру, що в умовах війни України з російською федерацією, є неприпустимо.

За результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області № 2640 від 22.10.2024 року, за вчинення грубого дисциплінарного проступку, порушення вимог частин 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 6 частини 3 статті 1, частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, абзаців 1, 12 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 та статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось у невиконанні наказу свого прямого керівника, безпідставному невиході на службу в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, не повідомленні прямого та безпосереднього керівника про причини невиходу на службу, порушенні Присяги та Правил етичної поведінки поліцейського, інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції.

Дисциплінарний наказ ГУНП в Закарпатській області 2640 від 22.10.2024 року, було реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Закарпатській області № 209 о/с від 23.10.2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст.18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VІІІ).

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Згідно з п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 (далі Правила етичної поведінки), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, з-поміж іншого: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан. Строк дії Указу в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023) з 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з ст. 16 цього ж Закону за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до п. 13 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021 №1882-IX, до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

При цьому, Законом від 15.03.2022 №2123-IX статтю 8 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено частиною четвертою такого змісту: «Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зокрема, стаття 24 Закону України «Про Національну поліцію» у редакції Закону №1702-IX від 16.07.2021 «Про основи національного спротиву» передбачає додаткові повноваження поліції.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 24 Закону №580-VІІІ у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Аналіз наведених норм права доводить, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції, погоджуються на підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися.

Приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII визначено чіткий перелік підстав коли поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється.

Суд звертає увагу, що позивач не отримав рішення відповідача у вигляд наказу після подачі рапорту за власним бажанням, що є обов`язковим в силу ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про Національну поліцію» та Розділом 2 Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції , затвердженим Наказом МВС України від 23.11.2016 року № 1235, якими встановлено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України, а отже невихід його на роботу без відповідного наказу про звільнення не відповідає вищевказаним вимогам.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

В розумінні частини 1 статті 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ч.2 цієї статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За приписами частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку №,893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з п.1 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає:

- в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського

- з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення,

- установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку,

- вини поліцейського,

- ступеня тяжкості дисциплінарного проступку,

- розміру заподіяної шкоди

- та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

За приписами п.4 вказаного Розділу цього Порядку, службове розслідування має встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Відповідно до п.2 розділу VI цього Порядку, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення-інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У відповідності до ч. 2 Розділу IV Порядку поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:

надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи;

ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії;

користуватися правничою допомогою, послугами представника.

3. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

4. Надання чергової відпустки поліцейському, стосовно якого проводиться службове розслідування, здійснюється з повідомленням голови дисциплінарної комісії.

5. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що позивач в повній мірі володів інформацією про те, яку поліцейську посаду він обіймав після переведення до складу батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП та дані своїх нових безпосередніх та прямих керівників.

На підставі здобутої під час службового розслідування інформації, яка свідчить про безпідставний невихід на службу поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП поліцейських в тому числі ОСОБА_1 , а також неповідомлення про причини своєї відсутності безпосереднього керівника, дисциплінарна комісія констатувала, що така поведінка вищевказаних поліцейських дестабілізує роботу поліції та впливає на планування та організацію керівництвом несення служби в умовах воєнного стану, негативно відображається на внутрішньому кліматі та дисципліні у колективі де проходили службу вищевказані поліцейські.

Згідно п. 1 частини 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Відповідно пунктів 4, 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ, службова дисципліна, зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону. Вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Частиною першою та другою статтею п`ятою Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами В абзаці 13 частини 1 розділу II цих Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Вступаючи на службу до поліції, позивач усвідомлював особливості несення служби в поліції, склав Присягу на вірність Українському народові, а тому повинен був бути готовий до виконання своїх обов`язки виходячи з інтересів служби, з метою захисту суверенітету та територіальної цілісності України, зокрема й в умовах воєнного стану.

Зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Таким чином неповідомлення про причини неможливості виконання наказу безпосереднього керівника, безумовно вказує на бездіяльність, несумлінне та недобросовісне виконання обов`язків поліцейським в умовах воєнного стану, що мають наслідки порушення Присяги поліцейського.

Складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Отже, про всі обставини щодо неможливості проходження служби та виконання наказу, позивач зобов`язаний був діяти професійно та повідомити свого безпосереднього керівника, що в умовах воєнного стану є вкрай важливим, оскільки планування роботи поліції в умовах воєнного стану напряму впливає на виконання особовим складом поліції завдань з захисту державному суверенітету України та її територіальної цілісності. В свою чергу не інформування керівника про будь які обставини неможливості виконання наказу керівника, перешкоджає іншим поліцейським злагоджено та професійно виконувати їхні обов`язки, що впливає на планування та організацію керівництвом несення служби в умовах воєнного стану та дестабілізує роботу поліції.

Разом з цим слід відмітити, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що дотримання вимог Дисциплінарного статуту є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Таким чином суд дійшов до висновку, що позивач уникаючи проходження служби в батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Закарпатській області, свідомо не повідомляв свого безпосереднього керівника про його перебування на лікарняному, що розцінюється як несумлінне, недобросовісне виконання службових обов`язків як поліцейського у захисті Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Такі дії позивача провокують у інших поліцейських негативну поведінку аналогічного характеру, що в умовах війни України з російською федерацією, є неприпустимо.

Недотримання позивачем принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам у військовий час, що унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у НП України.

Верховний Суд у своєму рішенні у справі № 826/7075/16 від 11.08.21 року зробив наступні висновки:

Суд відхиляє посилання позивача на те, що при вирішенні цієї справи мають застосовуватись загальні правила, встановлені статтею 38 Кодексу законів про працю, є помилковим, оскільки в цьому випадку саме Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114), яке є актом спеціального законодавства, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Пунктом 68 Положення №114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

За змістом пункту 8 Положення №114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема: за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України. У межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Тобто з аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника поліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 трьох місячного строку є правомірною у випадку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення та сторони дійшли спільної згоди про звільнення у менш короткий строк.

п.44. Тлумачачи застосування пункту 68 Положення № 114 Верховний Суд України [у постанові від 24 червні 2014 року у справі № 21-241а14] зазначив, що така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

Проте у межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Таким чином, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника поліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення, є правомірною.

46. Зважаючи на наведені положення законодавства у поєднанні зі згаданою правозастосовною практикою, можемо погодитися з думкою відповідача про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Водночас, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін - того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення. За відсутності такої домовленості звільнення за власним бажанням, хоч і на підставі рапорту, не може вважатися правомірним, якщо особу звільнено менш ніж за три місяці від дня подання рапорту про звільнення.

Крім того, вчинення позивачем дисциплінарного проступку відбулося під час введення в Україні воєнного стану, під час переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності, та постійного носіння зброї, що вимагає від працівників правоохоронних органів підвищеної боєготовності та дисципліни, і ставить додаткові високі вимоги для дотримання професійних обов`язків поліцейського., про що зазначено у наказах відповідача № 421 від 21.02.2022 року та 171 від 23.02.2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд не вбачає невідповідності рішень відповідача вищевказаним критеріям і дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець