Справа № 520/18960/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 р. № 520/18960/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування акту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати акти спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 (Г-185771) акт №222/25 від 20.06.2025 про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдата ОСОБА_2 форми H-1* та акт розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення) що стався 07.05.2025 приблизно о 05 годині 30 хвилин, без номеру, форми H-5* від 20.06.2025, як такі що складені з порушенням вимог Наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289;

- зобов`язати оформити загибель військовослужбовця солдата ОСОБА_2 (Г-185771) що сталася під час виконання ним обов`язків військової служби, як бойові людських втрати, внаслідок бойових уражень з боку дій противника в районі ведення баєвих дій, під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Новосергіївка Покровського району Донецької області, відповідно до Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» від 15.09.2022 №280, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2020 за № 1407/38743.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік - ОСОБА_2 , який зарахований 31.01.2025 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , який відповідно до Указу Президента України від 28.10.2024 №741/2024 та розпорядження командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 №27/9/1/3/М-282т-Е прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. 20.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) складено акт розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення) що стався 07 травня 2025 року приблизно о 05 годині 30 хвилин без номеру форми Н-5* від 20 червня 2025 року та акту № 222/25 від 20.06.2025 року про нещасний випадок ( у тому числі поранення) форми Н-1*.

Позивач зазначає, що акти розслідування нещасного випадку за формою H-5* та H-1* не відповідають вимогам Наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021року №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», який передбачає акти за формою НВ-2 та НВ-3. Враховуючи , що акти форми H-5 та Н-1 складаються для цивільних осіб відповідно до «ПОРЯДОК розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112, вважає що відповідачем порушена процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків. Також позивач не згоден з висновками оскаржуваних актів та вважає, що вони повинні бути скасовані, оскільки її чоловік загинув не випадково, а у результаті дій пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби виконуючи бойове завдання, тому вона має право отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачеві з використанням системи Електронний суд та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що акт № 222/25 від 20.06.2025 про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдата ОСОБА_2 форми Н-1* та акт розслідування нещасного випадку ( в тому числі поранення) що стався 07 травня 2025 року приблизно о 05 годині 30 хвилин без номеру форми Н-5* від 20 червня 2025 року складені відповідно до вимог передбачені Порядком №1346 та жодним чином не обмежують право членів сім`ї загиблого (відповідно до переліку таких осіб) на отримання одноразової грошової допомоги у належному обсязі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У період з 19.08.2025 по 12.09.2025 суддя Ольга Горшкова перебувала у відпустці, з 16.09.2025 по 20.09.2025 - у відрядженні, з 22.09.2025 по 26.09.2025 у відпустці, відтак розгляд справи відбувається з урахуванням вказаних днів.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого 17.11.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові (а.с.43).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України від 31.01.2025 ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , який відповідно до Указу Президента України від 28.10.2024 №741/2024 та розпорядження командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 №27/9/1/3/М-282т-Е прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період (а.с. 112).

Отже, солдат ОСОБА_2 був військовослужбовцем Національної гвардії України.

З донесення оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 та рапорту командира НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення підполковника ОСОБА_3 судом встановлено, що 07.05.2025 приблизно о 05 годині 30 хвилин під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Новосергіївка, Покровського району, Донецької області, внаслідок мінометного обстрілу противника по ВП «Ніч» зник безвісті солдат ОСОБА_2 .

10.05.2025 під час пошукових дій тіло солдата ОСОБА_2 було знайдено та доставлено до пункту збору загиблих в населеному пункті Слов?янка Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с. 85-87).

Відповідно до довідки про причину смерті від 13.05.2025 № НОМЕР_5 ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій (а.с. 41).

У лікарському свідоцтві про смерть від 13.05.2025 № НОМЕР_5 , виданому Державною спеціалізованою установою "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні у населеному пункті Новосергіївка, Покровського району Донецької області у зоні військових дій. Смерть настала внаслідок: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій (п.9 пп.8), відповідно до п. 10 причина смерті встановлена судово-медичним експертом та відповідно до п. 11 ч.1 хворобою що призвела до смерті визнано: а) інші уточненні травми з залученням декількох ділянок тіла; б) вибухова травма; г) ушкодження внаслідок військових дій, спричиненні іншими видами вибухів та уламків (а.с.39-40).

Свідоцтвом про смерть солдата ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 виданого виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, також підтверджено, що смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні у населеному пункті Новосергіївка, Покровського району Донецької області, про що внесений актовий запис №101 (а.с.42).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 12.05.2025 №315 «Про призначення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався зі стрільцем 3-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 солдатом ОСОБА_2 було проведено розслідування нещасного випадку (а.с. 90-91).

20.06.2025 комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) складено акт розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення) що стався 07 травня 2025 року приблизно о 05 годині 30 хвилин без номеру форми Н-5*, в якому зазначено, що "24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення військ на територію України. Близько 04 години 00 хвилин розпочалися ракетні обстріли всієї території України, в тому числі поблизу міста Києва, Сум, увійшовши з території росії, Білорусії та тимчасово окупованого росією Криму. Бої та атаки розпочалися майже по всьому периметру державного кордону та в багатьох населених пунктах України, у зв`язку з чим, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 було введено воєнний стан в Україні. На ряду зі Збройними Силами України, героїчне протистояння ворогу показали військовослужбовці підрозділів Національної гвардії України.

Сили та засоби ІНФОРМАЦІЯ_4 були приведені у бойову готовність « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в тому числі підрозділи 3-ої бригади оперативного призначення. З метою виконання поставлених бойових завдань особовий склад 3-ої бригади частково залишив місце постійної дислокації та вибув для виконання бойових завдань по виявленню та знищенню противника. Решта особового складу виконували завдання щодо охорони та оборони пункту постійної дислокації, а також вирішенням питань всебічного забезпечення виставлених спостережних постів та опорних пунктів.

Крім того, зазначено, що з донесення оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 та рапорту командира НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення підполковника ОСОБА_4 стало відомо, що 07.05.2025 приблизно о 05 годині 30 хвилин під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Новосергіївка Покровського району Донецької області, внаслідок мінометного обстрілу противника по ВП «Ніч» зник безвісті солдат ОСОБА_2 , тіло якого 10.05.2025 під час пошукових дій було знайдено та доставлено до пункту збору загиблих в населеному пункті Слов?янка Синельниківського району Дніпропетровської області.

Свідків вищезазначеного нещасного випадку комісією зі спеціального розслідування встановлено не було.

Причини нещасного випадку (у тому числі поранення) - психофізіологічні: травми (поранення), одержані внаслідок протиправних дій інших осіб.

Висновок комісії : нещасний випадок (у тому числі поранення) із солдатом ОСОБА_2 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. За результатами розслідування складається акт за формою Н-1*" (а.с.34-37).

В акті №222/25 від 20.06.2025 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1* у п. 14 висновках зазначено, що нещасний випадок (поранення) із солдатом ОСОБА_2 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с. 31-33).

Згідно сповіщення сім`ї померлого від 22.05.2025 №41, виданого позивачеві, смерть ОСОБА_2 настала під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.38).

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що на думку позивача, відповідачем неправомірно складено оскаржувані акти відповідно до вимог Порядку №1346, натомість, позивач вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія Наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (далі - Закон №2694-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2694-ХІІ визначено поняття охорони праці - як системи правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст.14 Закону №2694-ХІІ працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Відповідно до ст.22 Закону №2694-ХІІ роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 (далі Інструкція №332), на яку позивач посилається у позові, не регулює правовідносини військовослужбовців Національної гвардії України та є безпідставні, оскільки відповідно до п.3 її розділу І поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Статтею 4 Закону № 876-VII визначено, що Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Водночас наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 з метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі Порядок №1346).

Згідно з п.1 розділу 1 Порядку №1346 його розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3. розділу 1 Порядку №1346 дія цього Порядку поширюється на з`єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України (далі - підрозділи).

Розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Як вже встановлено судом, згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України від 31.01.2025 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , який відповідно до Указу Президента України від 28.10.2024 №741/2024 та розпорядження командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 №27/9/1/3/М-282т-Е прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

Оскільки відповідач входить до структури Національної гвардії України, яка відповідно до вказаної вище норми Закону є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, розслідування нещасних випадків, що сталися з її військовослужбовцями, проводиться з урахуванням Порядку №1346, а відтак суд вважає помилковим посилання позивача, що на спірні правовідносини, за фактом подій, які сталися з солдатом ОСОБА_2 07.05.2025 поширюється дія вимог Наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Так, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 12.05.2025 №315, спеціальне службове розслідування за фактом смерті ОСОБА_2 було проведено в порядку, передбаченому Порядком №1346.

Відповідно до положень розділу 2 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

До гострих професійних захворювань і гострих професійних отруєнь належать випадки, що сталися після одноразового (протягом не більше однієї робочої зміни) впливу небезпечних факторів, шкідливих речовин.

Гострі професійні захворювання спричиняються дією хімічних речовин, неіонізуючих та іонізуючих випромінювань, значним фізичним навантаженням та перенапруженням окремих органів і систем людини. До них належать також інфекційні, паразитарні, алергічні захворювання тощо.

Гострі професійні отруєння спричиняються в основному шкідливими речовинами гостроспрямованої дії.

За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Випадки зникнення працівника під час виконання службових (посадових) обов`язків розслідуються відповідно до цього Порядку. Якщо комісія з розслідування, виходячи з конкретних обставин, дійде висновку, що зникнення працівника пов`язане з можливістю нещасного випадку під час виконання службових (посадових) обов`язків, акт спеціального розслідування з такими висновками комісії видається сім`ї цього працівника або особі, яка представляє його інтереси, для звернення до суду із заявою про оголошення працівника померлим. Після оголошення судом працівника померлим керівник зобов`язаний відповідно до акта спеціального розслідування визнати цей нещасний випадок пов`язаним з виконанням службових (посадових) обов`язків, скласти акт за формою Н-1* і взяти цей випадок на облік.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

В силу п. 3.1 Порядку № 1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

У свою чергу згідно з п.3.5 Порядку №1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Пунктом 3.8 Порядку № 1346 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Відповідно до пункту 3.9. Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Також відповідно до пункту 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Положеннями п. 3.11 Порядку №1346 визначено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Згідно із приписами п.3.12 Порядку №1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Відповідно до положень п.4.1 Порядку №1346 спеціальному розслідуванню підлягають: - випадки загибелі працівників; групові нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров`я; - випадки смерті в підрозділі; - випадки зникнення працівників; - нещасні випадки з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого (з рішенням служби державного

нагляду за охороною праці системи МВС України).

Положеннями п.4.6 Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5* (додаток 4), а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов`язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

В акті спеціального розслідування нещасного випадку, який стався внаслідок аварії, зазначаються категорія аварії та розмір заподіяної під час цієї аварії матеріальної шкоди.

Акт спеціального розслідування підписується головою і всіма членами комісії із спеціального розслідування. У разі незгоди зі змістом акта член комісії у письмовій формі викладає свою окрему думку.

Акт за формою Н-1* (НТ*) на кожного потерпілого складається відповідно до акта спеціального розслідування у двох примірниках, підписується головою та членами комісії із спеціального розслідування і затверджується керівником вищого підрозділу протягом доби після одержання цих документів.

Згідно із п.4.10 Порядку №1346 під час розслідування керівник підрозділу зобов`язаний: забезпечити, у разі потреби, фотозйомку місця нещасного випадку (у тому числі поранення), пошкоджених об`єктів, транспортних засобів, машин, устаткування, інструментів, засобів індивідуального захисту, а також надати необхідну документацію та інші матеріали; надати транспорт, засоби зв`язку, службові приміщення для роботи комісії із спеціального розслідування; у разі розслідування випадків виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) організувати проведення медичного обстеження працівників відповідної служби підрозділу; забезпечити проведення необхідних лабораторних досліджень і випробувань, технічних розрахунків та інших робіт; організувати друкування, розмноження і оформлення в необхідній кількості матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку.

Приписами п.4.11 Порядку №1346 визначено, що члени комісії із спеціального розслідування мають право одержувати письмові та усні пояснення від працівників підрозділу і свідків події, проводити їх опитування. Члени комісії із спеціального розслідування повинні зустрітися з потерпілими або членами їхніх сімей, довіреними особами, розглянути і вирішити на місці соціальні питання або внести пропозиції про їх вирішення відповідним органам, а також дати роз`яснення потерпілим (сім`ям, довіреним особам) щодо їх прав та належної компенсації відповідно до законодавства. У разі якщо місце проживання (перебування) членів сім`ї загиблого не встановлено або зустріч з ними неможлива, у главі 6 акта форми Н-5* комісією із спеціального розслідування робиться відповідний запис про це.

Відповідно до положень п.4.13 Порядку №1346 до матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) належать: копія відповідного наказу (розпорядження) про організацію спеціального розслідування нещасного випадку; акт спеціального розслідування нещасного випадку; протокол огляду місця, де стався нещасний випадок, за встановленою формою (додаток 9); ескіз місця нещасного випадку (у тому числі поранення) за встановленою формою (додаток 10), необхідні плани, схеми, фотознімки місця події, пошкодженого об`єкта, транспортного засобу, обладнання, устаткування тощо.

Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження (п.3.9. Порядку №1346).

Згідно з п. 3.10. Порядку №1346 Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.11. Порядку №1346 Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Тобто вказані норми визначають чітке коло обставин, які повинні бути з`ясовані під час службового розслідування відповідною комісією, та містять посилання, нещасний випадок як такий що трапився при виконанні службових обов`язків може бути визнаний в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Враховуючи вказані вище норми суд зазначає, що під час розгляду справи було досліджено наявні в матеріалах справи копію акту №222/25 від 20.06.2025 про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдата ОСОБА_2 форми H-1* та акт розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення) форми H-5* без номеру, від 20.06.2025, що стався 07.05.2025 приблизно о 05 годині 30 хвилин за поблизу населеного пункту Новосергіївка Покровського району Донецької області, а саме: нещасний випадок (у тому числі поранення) із солдатом ОСОБА_2 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Також відповідно до довідки про причину смерті від 13.05.2025 №0001652 ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій.

Аналогічні відомості містяться у лікарському свідоцтві про смерть від 13.05.2025 № НОМЕР_5 , виданому Державною спеціалізованою установою "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні у населеному пункті Новосергіївка, Покровського району Донецької області у зоні військових дій. Смерть настала внаслідок: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій (п.9 пп.8), відповідно до п. 10 причина смерті встановлена судово-медичним експертом та відповідно до п. 11 ч.1 хворобою що призвела до смерті визнано: а) інші уточненні травми з залученням декількох ділянок тіла; б) вибухова травма; г) ушкодження внаслідок військових дій, спричиненні іншими видами вибухів та уламків.

Суд зазначає, що із зафіксованих в акті обставин загибелі ОСОБА_2 встановлено, що його смерть настала саме внаслідок ворожий дій противника під час виконання останнім обов`язків військової служби щодо захисту Батьківщини.

Вказане узгоджується з висновками службового розслідування, де вказано, що факт загибелі ОСОБА_2 настала під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Новосергіївка Покровського району Донецької області, внаслідок мінометного обстрілу противника по ВП «Ніч».

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до спірних правовідносин, які охоплюють події, що сталися з солдатом Національної гвардії України - ОСОБА_2 . Порядок №1346.

А відтак усі послідуючі дії, вчинені відповідачем в ході спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 мали вчинитися з урахуванням вимог саме вищевказаного Порядку.

Щодо посилання позивача, на невірний висновок відповідача в актах про "нещасний випадок" що вплине в подальшому на розмір одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Суд вважає вказані посилання позивача безпідставними, з наступних підстав.

Статтею 161 Закону № 2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 162 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (ч. 6 ст. 163 Закону № 2011-XII).

Згідно із п. 8, 9 ст. 163 Закону № 2011-XII, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Для отримання допомоги при загибелі військового, родичам слід подати пакет документів до районного або міського ТЦК та СП, а для військових інших формувань безпосередньо до цих органів. Основними документами є заява про виплату, свідоцтво про смерть, посвідчення особи заявника та документи, що підтверджують родинні зв`язки, а також згода на обробку персональних даних.

На виконання вимог Закону № 2011-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Водночас, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.

Суд зазначає, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану питання про виплату соціального забезпечення, зокрема одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи смерті військовослужбовця, набули нового правового регулювання і змісту.

Конституційний Суд України ухвалив рішення від 6 квітня 2022 року № 1-р (II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.

Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України, громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України (абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р (II)/2019).

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у рішенні від 12 жовтня 2022 року № 7-р (II)/2022 вказав на те, що зі змісту частин першої, другої, п`ятої статті 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з частиною першою статті 46, частиною першою статті 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Відповідно до пункту 4 Указу № 64/2022, Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Суд звертає увагу, що після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №168 положення пункту 2 цієї постанови щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил вступали у правову колізію з положенням абзацу першого підпункту «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII, а відтак і п.5 постанови КМУ від 25.12.2013 №975, які визначають значно менший розмір такої одноразової грошової допомоги, а саме розмір 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року.

У зв`язку з цим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 №2489-IX (далі - Закон №2489-IX) ст.16-2 Закону №2011-XII доповнено ч.3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».

У п.1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.

Тобто, положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII, яке передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24.02.2022.

Отже, суд дійшов висновку, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, виплачується така допомога у розмірі, визначеному п.2 Постанови №168, а не у розмірах, визначених підпунктом «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII та п.5 Постанови №975.

Отже, до 23.02.2022 включно діяли положення, які диференціювали розмір одноразової грошової допомоги в залежності від випадку смерті (загибелі) військовослужбовця:

- у випадках, передбачених підпунктом 1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму;

- у випадках, передбачених підпунктом 2 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму.

Проте, після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану 15000000,00 гривень.

З огляду на зміст наведених норм права, суд підсумовує, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою КМУ № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це було визначено Постановою КМУ № 975.

Як вже встановлено судом, смерть солдата ОСОБА_2 відбулась в період проходження служби при виконанні службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відтак, станом на час виникнення спірних правовідносин позивач як дружина загиблого військовослужбовця має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі солдата ОСОБА_2 під час дії воєнного стану відповідно до п.2 Постанови №168, тобто у розмірі 15 000 000,00 гривень, а відтак посилання позивача, на те, що вона в майбутньому отримає виплату в неналежному зменшеному розмірі є передчасними висновками та припущенням позивача.

Доказів звернення до районного або міського ТЦК та СП, або інших військових формувань, для отримання одноразової грошової допомоги матеріали справи не містять.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Щодо позовних вимог в частині про зобов`язання оформити загибель військовослужбовця солдата ОСОБА_2 (Г-185771) що сталася під час виконання ним обов`язків військової служби, як бойові людських втрати, внаслідок бойових уражень з боку дій противника в районі ведення баєвих дій, під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Новосергіївка Покровського району Донецької області, відповідно до Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» від 15.09.2022 №280, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2020 за № 1407/38743, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі-Інструкція №280), яка, серед іншого, визначає облік загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу.

Відповідно до підпункту 1) пункту 1 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказ Міністерства оборони України від 15.09.2022 року № 280 ця Інструкція визначає: 1) організацію обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в Міноборони, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту, бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до її складу (далі - Держспецтрансслужба).

Як вже встановлено судом, солдат ОСОБА_2 на день загибелі проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Згідно статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» - Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Облік особового складу в Національній гвардії України здійснюється відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2017 № 73.

Оскільки, судом встановлено, що на Національну гвардію України наказ Міністерства Оборони України від 15.09.2022 року № 280 не поширюються, тому підстави для задоволення вказаної частини позовних заяв відсутні.

Інші доводи та аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи по суті.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на наявні у матеріалах справи докази та встановлені у ході судового розгляду справи обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи та аргументи позивача, якими остання обґрунтовувала заявлені позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування акту залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА