Справа № 260/6865/25
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/6865/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі судді Дору Ю.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал Карпатвіз" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоканал Карпатвіз" (90202, Закарпатська область, м. Берегове, вул. Б.Хмельницького, буд. 99, ) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина, буд. 52, ), яким просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2025 №2600/07-16-04-03/ винесене Головним управлінням ДПС у Закарпатській області.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2025 №2602/17-16-04-03/ винесене Головним управлінням ДПС у Закарпатській області.

В обгрунтування позовних вимог, позивач, зазначає, що відповідач склав акт від 27.02.2025 №2626/0716-04-03/35056062 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, з орендної плати за земельні ділянки, та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивача. На підставі Акту камеральної перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджуючись з податковими повідомлення-рішення звертається до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

08 вересня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому не погоджується із позовом та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач звертає увагу на те, що позивачем оскаржується податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість та наголошує, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених ППК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Також, відповідач зазначає, що відповідно до Акту камеральної перевірки, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість податкова декларація з податку на додану вартість сплачена 26.08.2021 року але граничний термін сплати 31.05.2021 р., тому станом на період проведення камеральної перевірки позивачем не виконано обов`язку зі сплати податкового зобов`язання, самостійно вказаного платником у податковій декларації.

11 вересня 2025 року представником позивача було подано відповідь на відзив де, зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач зазначає, що відповідач не заперечує того факту, що скеровував сплачені позивачем кошти на погашення штрафних санкцій, які повинен був списати в силу закону, і до такого списання був примушений лише в судовому порядку. Згідно з судовим рішення відповідач списав позивачу штрафні санкції лише у квітні 2023 року та продовжував обліковувати у інтегрованій картці позивача штрафні санкції які підлягали списанню та скеровував в погашення цих санкцій кошти які своєчасно сплачував позивач на погашення задекларованих поточних зобов`язань по ПДВ.

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача та складено акт від 27.02.2025 №2626/0716-04-03/35056062 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, з орендної плати за земельні ділянки, та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

В результаті проведення камеральної перевірки, відповідно до акту, встановлено порушення:

-пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено податкові зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 717202,59 грн. (код бюджетної класифікації 14010100)

-пункту 50.1 статті 50, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено податкові зобов`язання орендної плати за земельні ділянки в загальній сумі 31085,96 грн. (UA0019624, код бюджетної класифікації 18010600)

-підпункту б підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 27651,96 грн. (UA0019624, код бюджетної класифікації 18010400).

На підставі Акту камеральної перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення - рішення, а саме:

-від 26.03.2025 № 2600/07-16-04-03/ яким ТОВ «ВОДОКАНАЛ КАРПАТВІЗ» визначено до сплати штрафну санкцію по податку на додану вартість у загальному розмірі 8496,70 грн. на підставі п. 124.1 ст. 124 ПК України за порушення п. 203.2 ст. 203 ПК України.

-від 26.03.2025 № 2602/07-16-04-03/ яким ТОВ «ВОДОКАНАЛ КАРПАТВІЗ» визначено до сплати штрафну санкцію по податку на додану вартість у загальному розмірі 54726,86 грн. на підставі п. 124.1 ст. 124 ПК України за порушення п. 203.2 ст. 203 ПК України.

-від 26.03.2025 № 2604/07-16-04-03/35056062 яким ТОВ «ВОДОКАНАЛ КАРПАТВІЗ» визначено до сплати штрафну санкцію по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у загальному розмірі 1382,60 грн. на підставі п. 124.1 ст. 124 ПК України.

-від 26.03.2025 № 2607/07-16-04-03/35056062 яким ТОВ «ВОДОКАНАЛ КАРПАТВІЗ» визначено до сплати штрафну санкцію по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у загальному розмірі 1554,27 грн. на підставі п. 124.1 ст. 124 ПК України.

Позивачем було подано скаргу до Державної податкової служби України на податкові повідомлення-рішення № 2600/07-1604-03/ від 26.03.2025 року, № 2602/07-16-04-03/ від 26.03.2025 року.

За результатами розгляду скарги, Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарг від 03.06.2025 року №15943/6/99-00-06-03-01-06 яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відносини, що здійснюються у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та змінює ПК України .

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України органи контролю мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки та перевірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст.75 ПК України контрольні органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень у пацієнтів та у, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких заявлено на контрольні органи.

Камеральною перевіркою, яка триває у період, здійснюється контроль органу на основі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у яких відкриваються рахунки платників у системі). електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних. та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За приписами пп. 16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.

Положеннями пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строках та розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно з п. 49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період у встановлених цим Кодексом рядках контрольного органу, в який переходить на платник податків.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточненому розрахунку, що надається контрольному органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені є узгодженою.

Отже, податкові зобов`язання, які визначені самостійно платником у податкових деклараціях, є узгодженими.

Позивач оскаржує Податкові повідомлення-рішення № 2600/07-16-04-03/350560692 від 26.03.2025 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 8496, 70 грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість, № 2602/07-16-04-03/30056062 від 26.03.2025 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 54 726, 86 грн. за порушення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Стаття 124 ПК України відповідає за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Згідно з п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених ППК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, сплаченої на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені в цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п. 124.2 ст.124 ПК України дії, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені усвідомлено, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (неочасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно з п. 124.3 ст.124 ПК України дії, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк понад 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (неоплаченого) грошового зобов`язання.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважається вчиненими усвідомлено, якщо доведені контролюючим органом особливості, які свідчать, що платник податків надано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншу мету, крім того, як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контрольні органи.

Пунктами 109.2 , 109.3 статті 109 ПК України визначено, що порушено податкове законодавство та порушено вимоги, встановлені іншим законодавством, контроль за дотриманням яких покладено на органи контролю, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119 , пунктами 123.2-123.5 статті 123 , пунктами 124.2 , 124.3 статті 124 , пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу , необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за початок податкового правопорушення є інноваційними органами вини особи.

Стаття 112 ПК України вимагає загальних умов притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п.112.1). Особа підтверджується винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжити платником податків заходи щодо дотримання та норми податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена правильність відповідальності, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної оплати (п.112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків має можливість дотримуватись правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх утримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються у випадку, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок ведення потреб, за які особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, в межах судового провадження своїм процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності ресурсів, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на використання такої особи (п.112.7).

Також цією нормою у п.112.8 визначено обставини, які звільняють від фінансової відповідальності за застосування податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контрольні органи, а у ПК України особливості, що пом`якшують відповідальність особи.

У постанові від 16.03.2023 р. у справі № 600/747/22-а, від 03.08.2023 р. у справі № 520/22505/21, від 22.08.2023 р. у справі № 520/18519/21, від 05.10.2023 р. у справі № 520/14773/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати особливості, які містяться у складі правопорушення, за який платник податків може бути притягнутий до відповідальності за підставами пп.124.1, 124.2 або пп. 124.3 ст.124 ПК України .

Натомість, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує встановлення відповідальності у вигляді штрафу за пп. 124.2 і 124.3 ст. 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у вигляді умислу, а саме, - що платник податків має можливість внести заходи щодо дотримання правил та норм ПК України , але умисно не вчинив певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дії (бездіяльності) особи, яка кваліфікується як умісні, після того як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у ст.16 ПК України .

Вина є характеризуючою наступною дією (бездіяльністю) особи, яка виникає в тому, що особа повинна та може застосовувати встановлених Кодексом правил та норм. Вина (у визначених ПК України випадку) у податкових правопорушеннях нерозривно пов`язана з встановленим умислом. У протилежному слід зазначити, що умісел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у випадку, коли платник, діючи тимчасово, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа повинна такою, що усвідомлено допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому обов`язок доведення вини покладено саме на контрольний орган і без виконання якоїсь особи неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

У даному випадку, судовими рішеннями по справам №260/5033/22 та №260/6175/21 внаслідок бездіяльності відповідача, кошти, якими позивач сплачував погашення поточних податкових зобов`язань по податкових повідомлень-рішень зараховувалися податковою на погашення інших сум.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено камеральну перевірку за результатами яких складено Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення плати (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 27.02.2025 року № 2626/07-16-04-03/35056062., в якому зафіксовано порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеної податковою декларацією з граничними термінами сплати 02.03.2023 р.

Суд зазначає, що платіжні інструкції, які наявні у матеріалах справи, № 3011 та № 3038 виконані 14.02.2023 року та 24.02.2023 року і вважаються такими, що у межах граничного терміну для сплати податкових повідомлень-рішень, а доводи відповідача про те, що зобов`язання по декларації за січень 2023 року були сплачені із затримкою на 26 днів та на 34 дні- спростовуються.

Між тим, суд зауважує, що відповідно до п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаним самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, які настають за останній день відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім того, встановленого цим Кодексом.

Пунктом 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України визначено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р., заява 4909/04, відповідно до п.58 цього суду повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка показує принцип, пов`язаний з належним виконанням правосуддя, рішення судів та інших органів щодо розгляду спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони обґрунтовуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати своє рішення, його не можна пояснити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у зв`язку з характером рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 р., серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності давати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах розглядаються по заявах сторін змагальності та звільняються в наданні ними суду своїх доказів і в наведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоканал Карпатвіз" (90202, Закарпатська область, м. Берегове, вул. Б.Хмельницького, буд. 99, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина, буд. 52, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2025 №2600/07-16-04-03/ винесене Головним управлінням ДПС у Закарпатській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2025 №2602/17-16-04-03/ винесене Головним управлінням ДПС у Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору