Справа № 240/10735/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/10735/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу в електронній формі за позовом Приватного підприємства «КАНТРІСАЙД» до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» звернулось Приватне підприємство «КАНТРІСАЙД» (далі ПП «КАНТРІСАЙД») з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України (далі Житомирська митниця), у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2025 №UA101000/2025/000066/1 та картку відмови у митному оформленні від 04.02.2025 №UA101020/2025/000189 прийняті Житомирською митницею Державної митної служби України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог Митного кодексу України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо непідтвердження ПП «КАНТРІСАЙД» числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, оскільки позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені Митним кодексом України, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано у відповідача докази по справі та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року запропоновано позивачу надати додаткові докази по справі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову зазначив, що у митного органа були обґрунтовані підстави вважати, що документи, подані до митного оформлення за № 25UA88U7 від 03.02.2025 містили розбіжності, не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Крім того відповідач заперечував щодо стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000 грн, яка є значно завищеною.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

02.09.2024 між ПП «КАНТРІСАЙД» та компанією «WALLART» було укладено контракт № 01-24, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує т комплексне мініпивоварне обладнання для виробництва пива, бувше у використанні, згідно з Додатком 1 до цього контракту, який є його невід`ємною частиною на умовах на умовах FCA-1 rue Mozart, 59229 TETEGHEM, Франція зазначених в Додатку (згідно з правилами Інкотермс в редакції 2020р).

Згідно з п. 2.1., 2.2. контракту, розрахункова валюта Євро. Загальна вартість Контракту 98000,00 Євро.

Пунктом 2.3. контракту визначено, що ціни, вказані в додатку до цього контракту є твердими, зміні не підлягають і розуміються на умовах FCA-1 rue Mozart, 59229 TETEGHEM, Франція, зазначених у додатках до даного Контракту.

Відповідно до п. 3.1., 3.2. контракту розрахунок за цим контрактом здійснюється в Євро не пізніше ніж 14 днів після підписання контакту. Розрахунок здійснюється на наступних умовах: 30% - 29400,00 Євро від загальної суми контакту покупець здійснює попередню оплату на рахунок продавця; 70% - 68600,00 Євро від загальної суми контракту покупець здійснює оплату перед навантаженням продавцем обладнання на автотранспорт.

Згідно з п. 3.3. - 3.5. контракту розрахунок за товару здійснюється шляхом перерахування покупцем коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно Інвойсу і даного Контракту. Датою оплати є дата списання коштів з банківського рахунку. Платіж повинен містити в собі найменування покупця, номер контракту.

Пунктом 4.1. контракту встановлено, що продавець поставляє товар згідно товаро - супровідних документів на умовах FCA - 1 rue Mozart, 59229 TETEGHEM, Франція, зазначених у додатку до цього контракту, згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2020, що підтверджується відвантажувальним документами. Термін поставки обладнання протягом 90 днів від дати зарахування коштів на рахунок продавця.

Відповідно до п. 4.5., 4.7. контракту продавець спільно з товаром направляє покупцю: Інвойс ( 2 прим.), Пакувальний лист (2 прим.), CMR ( 2 прим.), Сертифікат з перевезення EUR 1. Вантажовідправник: Фірма WALLART sarl, 225 rue Marie Curie, 59118 WAMBRECHIES (Franse).

Згідно з Додатком № 1 та № 1.1 до контракту від 02.09.2024 № 01-24 товаром є: обладнання для промислового пивоварного виробництва (міні пивоварня), торговельної марки МЕТО, б.в., продуктивністю 2000 л/добу 1 комплект на суму 98000 Євро.

17.09.2024 компанією WALLART виставлено позивачу рахунок-фактуру №24.09.02 на оплату товару у відповідному асортименті, загальна вартість якої складає 98000 Євро.

На виконання своїх зобов`язань щодо оплати товару, позивач 07.10.2024 перерахував на банківський рахунок компанії «WALLART» грошові кошти в розмірі 29400 Євро, що підтверджується платіжною інструкцією 1JBKLOA від 07.10.2024 та 31.10.2024 у розмірі 68800 Євро, що підтверджується платіжною інструкцією 2JBKLOA від 31.10.2024.

13.11.2024 після прибуття вантажу в Україну позивачем сформовано митну декларацію за №24UA40U9 та подано до митного органу.

03.02.2025 з метою імпорту товару на територію України декларантом ПП «КАНТРІСАЙД» до Житомирської митниці повторно було подано митну декларацію за № 25UA88U7. Також, разом з митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, декларантом було надано: договір купівлі-продажу від 02.09.2024 № 01-24; доповнення до договору купівлі-продажу від 17.09.2024 №1; доповнення до договору купівлі-продажу від 17.09.2024 №1.1; - 0380 рахунок-фактура від 17.09.2024 №24.09.02; рахунок-фактура від 17.09.2024 №24.09.02/1; рахунок-фактура від 17.09.2024 №24.09.02/2; рахунок-фактура від 17.09.2024 №24.09.02/3; автотранспортна накладна від 08.11.2024 №012241; автотранспортна накладна від 08.11.2024 №610329; автотранспортна накладна від 08.11.2024 №610330; платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 07.10.2024 №1JBKLOA; платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 31.10.2024 №2JBKLOA; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.11.2024 №82; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.11.2024 №83; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.11.2024 №84; договір (контракт) про перевезення від 14.10.2023 №TP-87; акт зважування товару від 20.12.2024.

Матеріали справи свідчать, що для визначення митної вартості товарів, що імпортувалися на територію України, було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В подальшому, при перевірці правильності визначення митної вартості, Житомирська митниця дійшла висновку, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Внаслідок вищезазначеного, декларанту надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

04.02.2025 декларант надав до митного органу пояснення з документами, які додатково підтверджували митну вартість товарів, а саме: заявку на перевезення від 14.10.2024 №88; заявку на перевезення від 14.10.2024 №87; договір-заявку від 05.11.2024 №2; платіжну інструкцію від 14.11.2024 №117; платіжну інструкцію від 14.11.2024 №118; платіжну інструкцію від 14.11.2024 №119; копію митної декларації країни відправлення від 08.11.2024 №24FRD364; копію митної декларації країни відправлення від 08.11.2024 №24FRD326; копію митної декларації країни відправлення від 08.11.2024 №24FRD096.

Також у поясненні зазначено, що митна вартість товару № 5 визначалася згідно рахунків-фактури, інвойсу. Додатково було надано переклади експертних декларацій та акт огляду від 26.11.2024 № 24UA40U9/1, де зазначено, що товар являє собою обладнання бувше у використанні.

Разом з тим, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2025 № №UA101000/2025/000066/1.

У рішенні вказано, що митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару №5 є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до розділу 3 контракту від 02.09.2024 №01-24 розрахунок за цим контрактом здійснюється в Євро не пізніше ніж 14 днів після підписання контракту. Розрахунок за товар здійснюється шляхом перерахування покупцем коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно інвойсу і даного контракту (п. 3.3).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед іншого є: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VII «про валюти і валютні операції» (зі змінами), Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національним банком України від 28.07.2008 №216 (зі змінами) (далі Положення).

Платіжні інструкції №1JBKLOA від 07.10.2024 та №2JBKLOA від 31.10.2024 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, оскільки не містять обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених розділом ІІ Положення.

Також, в даних платіжних інструкціях №1JBKLOA від 07.10.2024 та №2JBKLOA від 31.10.2024 зазначено банківські реквізити одержувача, які відрізняються від реквізитів зазначених в контракті та рахунку-фактурі.

Товари задекларовано на умовах поставки FCA Teteghem(Франція). Так як витрати на транспортування є однією з складових митної вартості (п. 10.5 статті 58 Митного кодексу України), то відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для розрахунку витрат на транспортування відповідно до умов поставки FCA необхідні дані про вартість перевезення, навантаження, розвантаження, страхування. Ці складові митної вартості, передбачені частиною десятою статті 58 Митного кодексу України, повинні підтверджуватись документально (договорами, рахунками, товаротранспортними накладними, розрахунками на основі транспортних тарифів тощо). Разом з тим, декларантом повною мірою не забезпечено надання об`єктивних, документально підтверджених відомостей стосовно числового значення складових митної вартості товарів.

Так, відповідно до п. 1.2 договору на перевезення від 14.10.2023 №ТР-87 перевізник (експедитор) бере на себе зобов`язання доставити вантаж за маршрутами відповідно до поданих замовником договорів-заявок, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення. Розмір плати за перевезення вантажів зазначені сторонами в договорі-заявці, який є частиною даного договору (п. 4.1 договору).

Додатково до митного оформлення надано заявку №88, №87 від 14.10.2024 та №2 від 05.11.2024, містить загальну назву вантажу, яку не можна ідентифікувати з оцінюваним товаром, а заявки №88, №87 від 14.10.2024 ще й містять інформацію про дату завантаження в період з 28 по 10 жовтня 2024 року, що не відповідає даті завантаження відповідно до автотранспортної накладної, а тому можуть не стосуватися даної поставки.

Також, рахунки на оплату транспортних витрат №82, №83, №84 від 13.11.2024 та додатково надані до них банківські інструкції не містять інформацію про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспорту накладну, коносамент тощо. Відсутність цієї інформації може свідчити про те, що дані документи не стосуються оцінюваного товару. Разом з тим, транспортними засобами з вказаними у рахунку державними номерами могла бути здійснена необмежена кількість рейсів за вказаним у рахунку маршрутом.

Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)виписку з бухгалтерської документації (в т. ч. для підтвердження витрат на транспортування); 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару проведено консультацію, в ході якої декларанту надана інформація щодо вартості схожого товару №5.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених частиною третьою статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: 2 23UA87U4 від 19.09.2023 «.1. Обладнання для миття або сушіння пляшок або інших ємкостей: - автоматична мийка з нержавіючої сталі для стерильної роботи (модель W600/12) - 1шт. Серійний номер 65004. Бувша у використанні, 1992р.в. В розібраному стані для зручності транспортування. Країна виробництва IT.» 51,23 Євро за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

На підставі вказаного рішення відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.02.2025 №UA101020/2025/000189.

Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Тобто, витребування документів, передбачених положенням частини третьої статті 53 МК України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга статті 64 МК України).

Оцінивши підстави прийняття рішення про коригування митної вартості UA101000/2025/000066/1 від 04.02.2025, суд встановив таке.

Щодо зауваження митного органу до документів, що підтверджують оплату товару.

З метою підтвердження фактично сплаченої ціни за товар митному органу було надано копії платіжної інструкції в іноземній валюті від 07.10.2024 № 1JBKLOA на суму 29 400,00 Євро та від 31.10.2024 № 2JBKLOA на суму 68 600,00 Євро, що становить 100% від суми вказаному у комерційному рахунку-фактурі.

Суд зазначає, що банківські платіжні документи, подані до митного оформлення, місять всі необхідні реквізити, для можливості ідентифікації даних платіжних інструкцій, що стосуються оцінюваних товарів передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 зокрема: надавач платіжних послуг платника, найменування платника, номер рахунку, з якого здійснюється переказ, сума та валюта, найменування отримувача, адреса, код, та номер рахунку, надавач платіжних послуг отримувача, Банк-кореспондент, призначення платежу, дата виконання платежу.

Також суд зазначає, що банківські реквізити продавця, зазначені в контракті, співпадають з банківськими реквізитами зазначеними у платіжних інструкціях.

Щодо зауважень митного органу про неналежне підтвердження транспортних витрат.

Матеріалами справи встановлено, що 14.10.2023 між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № ТР-87 про перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Пунктом 1.1., 1.2. вказаного Договору визначено, що даний договір регулює взаємовідносини Перевізника ( експедитора) та Замовника при здійсненні перевезень вантажів по Україні та за її межами. Перевізник бере на себе зобов`язання доставити вантаж ( згідно з товарно-транспортною накладною, або CMR) за маршрутами відповідно до поданих Змовником договорів заявок і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розмір плати за перевезення вантажів зазначені сторонами у договорі заявці, який є невід`ємною частиною цього Договору.

14.10.2024 позивачем подано Заявку № 87 на надання транспортних послуг на перевезення вантажів автомобілем у міжміському та міжнародному сполученні, згідно якого Перевізник має доставити вантаж за маршрутом 1 Rue Mozart, 59229 Teleghem Coudekerque Village, Франція Житомир, Україна з використанням автомобіля НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , термін доставки 28.10.2024 - 30.10.2024. Сума фактури та умови оплати 3100,00 євро по курсу НБУ на момент навантаження, розрахунок після вивантаження протягом 3-х робочих днів.

14.10.2024 позивачем подано Заявку № 88 на надання транспортних послуг на перевезення вантажів автомобілем у міжміському та міжнародному сполученні, згідно якого Перевізник має доставити вантаж за маршрутом 1 Rue Mozart, 59229 Teleghem Coudekerque Village, Франція Житомир, Україна з використанням автомобіля НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , термін доставки 28.10.2024 - 30.10.2024. Сума фактури та умови оплати 3100,00 євро по курсу НБУ на момент навантаження, розрахунок після вивантаження протягом 3-х робочих днів.

05.11.2024 подано Заявку № 2 про надання експедиційних послуг на перевезення вантажів автомобілем у міжміському та міжнародному сполученні, згідно якого Перевізник має доставити вантаж за маршрутом 1 Rue Mozart, 59229 Teleghem Coudekerque Village, Франція Житомир, Україна, термін доставки 07-08.11.2024. Сума фактури та умови оплати 3700,00 євро по курсу НБУ на момент навантаження, розрахунок після вивантаження протягом 3-х робочих днів.

Вказані послуги з перевезення позивачем були оплачені, що підтверджується платіжними інструкціями від 14.11.2024 № 119 на суму 164048,00 грн, від 14.11. 2024 № 118 на суму 137446,00 грн та від 14.11.2024 № 117 на суму 137446,00 грн.

Факт надання транспортних послуг між позивачем та перевізником ФОП ОСОБА_1 підтверджено актами про надання послуг від 13.11.2024 за № 82, 83, 84.

Також для підтвердження транспортних витрат позивачем подано до митного органу міжнародні товарно-транспортні накладні: CMR № 610329 від 08.11.2024, де зазначено, що до переведення надано товар на загальну вагу 2500 кг, що складається з 2 танк ферментації; CMR № 012241 від 08.11.2024, де зазначено, що до переведення надано товар на загальну вагу 3000 кг, що складається з 3 танк ферментації, 1 холодильної установки, 1 етикувальної установки, 1 електричної шафи, 1 лінії розливу та 1 парового котла; CMR № 610330 від 08.11.2024, де зазначено, що до переведення надано товар на загальну вагу 3500 кг, що складається з 1 варильного обладнання, 1 танк фермації та 1 млина та платформи під такт фермації. Також до супровідних документів було додано сертифікати з перевезення EUR 1 № 5134855, 5134854 та рахунки фактури.

Згідно з СМR № 610329 від 08.11.2024 перевезення вантажу здійснюється ФОП ОСОБА_1 до ПП «КАНТРІСАЙД» Україна, м. Житомир, пров. 1-Сінний, 4, автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідно до СМR № 610330 від 08.11.2024 перевезення вантажу здійснюється ФОП ОСОБА_1 до ПП «КАНТРІСАЙД» Україна, м. Житомир, пров. 1-Сінний, 4, автомобіль НОМЕР_3 / НОМЕР_4 .

Згідно з СМR № 012241 від 08.11.2024 перевезення вантажу здійснюється ТОВ «ЛГруп» до ПП «КАНТРІСАЙД» Україна, м. Житомир, пров. 1-Сінний, 4, автомобіль ВС1804 ІМ/ НОМЕР_5 .

Поставка обладнання № 5 здійснювалася на підставі СМR № 610330 та перевезення його здійснювалося перевізником ФОП ОСОБА_1 автомобілем НОМЕР_3 /АМ83663ХР за маршрутом 1 Rue Mozart, 59229 Teleghem Coudekerque Village, Франція Житомир, Україна, в період з 08.11.2024 по 13.11.2024 та підставі рахунку-фактури (інвойс) від 17.09.2024 №24.09.02.

Вказані вище документи у повному обсязі подавались позивачем до митного органу та є достатніми для підтвердження вартості витрат на транспортування.

Твердження відповідача, що рахунки на оплату транспортних витрат від 13.11.2024 № 82, № 83, № 84 та додатково надані до них банківські інструкції не містять інформацію про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспортну накладну, коносамент тощо, а тому не є доказами транспортних витрат, є безпідставними, оскільки митним законодавством не встановлено, що у рахунках на оплату послуг з перевезення має вказуватися вантаж, який перевозиться.

Зазначені в рахунках та актах відомості вказують маршрут та ідентифікують автомобіль яким здійснювалося перевезення, що дає можливість ідентифікувати товар, який перевозиться конкретним автомобілем.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Такої вимоги відповідач на надавав, а лише зазначив весь перелік додаткових документів, що може вимагати митний орган відповідно до частин третьої, четвертої статті 53 МК України.

Таким чином, позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору.

Водночас, Житомирська митниця не довела наявність розбіжностей у документах, поданих позивачем, ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Слід також зауважити, що згідно з частинами першою, другою статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Саме перший метод - за ціною договору обрав позивач під час декларування товару, однак відповідачем у спірних рішеннях застосовано резервний метод.

Так, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 частини першої статті 57 МК України. За правилами частин третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Статтею 64 МК України, якою регламентовано застосування резервного методу, визначено - у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Приписами частини другої статті 55 МК України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Також як випливає з Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17, від 17.11.2022 у справі №807/221/18, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247.

Водночас, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а-2г, а застосування резервного методу, та визначення митної вартості імпортованого товару, обґрунтовано митницею виключно зазначенням номеру та дати іншої митної декларації.

Таким чином, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо та відповідно не довів подібність (аналогічність) товарів, вказаних у митній декларації на яку посилається.

Суд також враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору із сотень інших митних оформлень, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Необхідно також звернути увагу на те, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів прямо суперечать вищезазначеним положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду, викладеною в постановах від 21.12.2018 у справі №815/1670/17, від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, від 19.09.2022 у справі №1.380.2019.004890.

Ураховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованим, а відповідач не довів правомірності такого в частині застосування саме другорядного методу для визначення митної вартості імпортованого товару.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних суд доходить до висновку, що спірне рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.02.2025 №UA101000/2025/000066/1 не відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки вищевказане рішення про коригування митної вартості стало підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.02.2025 №UA101020/2025/000189, то позовна вимога про її скасування є похідною та також підлягає задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем у цій справі сплачено судовий збір у розмірі 4845,00 грн

Водночас за змістом частини третьої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 30280,00 грн.

Оскільки позовну заяву було подано до суду через підсистему «Електронний суд», сплаті підлягав судовий збір в сумі 3876,00 грн, відповідно, кошти в сумі 969,00 грн є надмірно сплаченими і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача, як це передбачено статтею 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Отже, загальна сума судових витрат по сплаті судового збору, яка підлягає розподілу у цій справі, становить 3876,00 грн, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 3876,00грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Приватного підприємства «КАНТРІСАЙД» (пров. 1-й Сінний, 4, м. Житомир, Житомирська область, 10029, ) до Житомирської митниці Державної митної служби України (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2025 №UA101000/2025/000066/1 та картку відмови у митному оформленні від 04.02.2025 №UA101020/2025/000189, прийняті Житомирською митницею Державної митної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Приватного підприємства «КАНТРІСАЙД» 3876 (три тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 20 жовтня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова