Справа № 240/18959/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18959/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Д.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

17 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 82 від 09.08.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати періоди роботи з 01.08.1986 по 09.12.1986, з 02.01.1989 по 01.01.1999, з 01.01.1999 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 25.11.2003, з 27.11.2003 по 28.06.2024 до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 02.08.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, з нарахуванням та виплатою зазначеної пенсії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2024 № 82.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 02.08.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, апелянт зазначає, що чинним законодавством України передбачено, що у разі відсутності необхідних записів у трудовій книжці (зокрема, щодо характеру виконуваних робіт та встановленого/відпрацьованого мінімуму трудової участі) спеціальний стаж підтверджується уточнюючою довідкою підприємства, на якому працювала особа, або правонаступником такого підприємства. При цьому, обов`язковими реквізитами такої довідки є підстава для видачі (перелік первинних документів, на підставі яких видано довідку). Проте, позивачем до заяви про призначення пенсії не було долучено уточнюючої довідки підприємства, а трудова книжка Позивача не містить необхідних відомостей для зарахування спірних періодів до пільгового стажу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.08.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким 09.08.2024 прийнято рішення № 82 про відмову у призначенні пенсії, в якому зазначено, зокрема, що страховий стаж особи становить 35 років 03 місяців, пільговий стаж становить 00 років 00 місяців. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано жодного періоду, оскільки не надано документів, що підтверджують пільговий стаж заявника.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV пенсія на пільгових умовах призначається машиністам-трактористам, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства чоловікам після 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених роботах.

Питання пільгового пенсійного забезпечення окремих категорій сільського господарства врегульовано нормами ст.13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Так, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

За приписами статті 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (ст. 62 Закону № 1788-XII).

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Відповідно до пунктів 5, 6 основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані: відомості про колгоспника, відомості про членство в колгоспі, відомості про роботу, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 120/2366/21-а.

Суд зауважує, що у даному випадку записи до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.08.1986, виданої на ім`я позивача, є читабельними та зрозумілими, між собою пов`язаними хронологічно, містять дати початку роботи, посади, посилання на відповідні накази, записи засвідчені печатками.

Так, трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 від 10.08.1986 містить відомості про те, що позивач:

- прийнятий в члени колгоспу ім. Шевченка (запис №1 від 01.08.1986 розділу «Членство в колгоспі»);

- у період з 01.08.1986 по 09.12.1986 працював трактористом в колгоспі ім. Шевченка Красноармійського району Донецької області (запис №1 (тут і надалі - розділу «Відомості про роботу») від 01.08.1986 та № 2 від 09.12.1986);

- у період з 17.12.1986 по 30.11.1988 проходив військову службу в армії (запис №3 від 17.12.1986 та № 4 від 30.11.1988);

- у період з 02.01.1989 по 31.03.2000 працював трактористом в колгоспі ім. Шевченка Красноармійського району Донецької області, трактористом в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Тараса Шевченка Красноармійського району Донецької області (запис № 5 від 02.01.1989 та № 6 від 31.03.2000);

- у період з 01.04.2000 по 28.02.2001 працював трактористом в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю ім. Т.Шевченка Красноармійського району Донецької області (запис № 7 від 01.04.2000 та № 8 від 01.03.2001);

- у період з 01.03.2001 по 25.11.2003 працював трактористом в товаристві з обмеженою відповідальністю «БЕТА-АГРО-ІНВЕСТ» Красноармійського району Донецької області (запис № 9 від 01.03.2001 та № 10 від 25.11.2003);

- з 27.11.2003 працював трактористом у товаристві з обмеженою відповідальністю агрофірма «Єдність» Покровського району Донецької області (запис № 11 від 27.11.2003).

З відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування щодо позивача вбачається, що він працював у товаристві з обмеженою відповідальністю агрофірма «Єдність» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва з 27.11.2003 по 28.06.2024.

Інші дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування щодо позивача кореспондують відомостям трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.08.1986.

Із наведених записів у трудовій книжці колгоспника можливо встановити період, протягом якого позивач перебував у трудових відносинах; місце роботи та посаду; відомості про переведення; підставу звільнення; документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці.

Таким чином, з наданих позивачем до пенсійного органу документів вбачається, що вказані записи у трудовій книжці колгоспника підтверджують загальний стаж тракториста станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії 02.08.2024, який складає більше 35 років, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Посилання апелянта, що позивачем не надавалась довідка уточнююча пільговий характер роботи на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції є безпідставними, оскільки уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників надаються лише у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, що як вбачається з наведеного вище не відповідає дійсності, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи.

Таким чином, ГУ ПФУ в Одеській області жодним чином не обґрунтувало необхідність надання позивачем уточнюючих довідок за умови наявності відповідних записів у трудовій книжці позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що на працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (ВС/КАС у справі № 127/9055/17 від 06.03.2018).

Колегія судів наголошує, що апелянтом не доведено, що позивач, працюючи у зазначених підприємствах трактористом, не був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції. Позивач має підтверджену кваліфікацію та професію тракториста і відповідачами не надані належні докази того, що він не працював за вказаною спеціальністю у спірний період або виконував роботу, яка мала інший характер, що не дає права на пільгове пенсійне забезпечення.

Апеляційний суд зазначає, що наявність у позивача записів у трудовій книжці є достатнім підтвердженням того, що він працював на відповідних посадах у зазначені періоди часу та має відповідний трудовий стаж, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці колгоспника щодо періодів роботи позивача відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні пільгового стажу роботи.

Крім того, апелянтом не спростовано висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах строк проходження позивачем строкової військової служби з 17.12.1986 по 30.11.1988.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що спірні періоди роботи позивача повинні бути зараховані пенсійним органом до пільгового стажу позивача.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про незарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача є протиправним.

Як вже встановлено судом, в позивача наявні всі умови (пільговий стаж не менше 20 років, вік 55 років, загальний страховий стаж 35 років 03 місяці при необхідному не менше 30 років), які є достатніми для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи встановлені обставини справи та наявний факт порушення пенсійним органом прав позивача у несвоєчасному призначенні пенсії апеляційний суд підтримує висновок суду першої інстанції, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 02.08.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Доводи та аргументи скаржника, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.