Справа № 947/33826/25
Суддя: Скриль Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/259/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю:

представника позивачки адвоката Богданової Ю.В.,

представника відповідачів Сердюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №5640796 від 04.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2025 до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов від ОСОБА_1 , поданий через представника адвоката Богданову Юлію Володимирівну, до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, 03.09.2025 приблизно о 23:50 годині до припаркованого на узбіччі автомобілю ПАТ 500Е НОМЕР_1 (за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва), біля якого знаходилася Тимофіїва І.О., підійшли працівники Управління патрульної поліції в Одеській області. На вимогу поліцейського пред`явити водійські документи, позивачка пояснила, що вона не є ані власником даного транспортного засобу, ані водієм. Позивачка пояснила, що була пасажиром автомобілю ПАТ 500Е НОМЕР_1 , який належить її знайомому ОСОБА_2 , який відійшов по своїм справам і вона залишилася біля відкритого автомобілю. У подальшому, 04.09.2025, інспектором 1-го взводу, 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Ковтуном С.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025 року за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що 04.09.2025 о 00:27 годині, у м. Одеса, провулок Дунаєва, водій керуючий ТЗ не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а.ПДР - керування ТЗ особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документу на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. Позивачка неодноразово повідомляла поліцейським про те, що вона не керувала транспортним засобом, а саме автомобілем FІАТ 500Е НОМЕР_1 , вона не є власником даного транспортного засобу, але вказана інформація та зауваження були проігноровані. Просить скасувати постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Ухвалою судді від 15.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На виконання ухвали суду 15.09.2025 стороною відповідача 22.09.2025 наданий відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейських за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025 відносно ОСОБА_1 , який долучений судом до матеріалів справи.

19.09.2025 надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій представник позивачки зазначила, що адміністративний позов був обґрунтований зі слів позивача після ознайомлення із відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів поліцейських за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025 року у відношенні ОСОБА_1 з`явилися нові факти, у зв`язку з чим виникла необхідність подати заяву для уточнення підстави позовної заяви. В уточненому позові сторона позивача вказує на те, що позивачку було зупинено поліцейським о 23:37 годині 03.09.2025 біля житлового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва. На питання позивачки щодо причини зупинки, працівник УПП в Одеській області повідомив їй, що автомобіль ЕІАТ 500Е НОМЕР_1 , яким ніби то керувала ОСОБА_1 «не ввімкнув покажчик повороту» та на питання щодо ознайомлення з відеозаписом порушення, відповів що ознайомлять. Але, ОСОБА_1 та і не було ознайомлено із відео фіксацією порушення нею ПДР, а також не було складено жодного протоколу про адміністративне правопорушення скоєне нею. Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї, не., можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому представник позивачки послалася на правову позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17. Представники підрозділів Національної поліції уповноважені здійснювати перевірку наявності документів на право керування транспортним засобом, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у випадках правомірної зупинки транспортного засобу. При цьому, обов`язковою умовою для наявності у поліцейського права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1. Правил дорожнього руху, - є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу. З матеріалів справи та переглянутого відеозапису вбачається, що відносно позивачки не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів. Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР, можна зробити висновок про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП. Також, з відеозапису вбачається явно упереджене, зневажливе ставлення співробітників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення до ОСОБА_1 , що є недопустимим.

З урахуванням цієї позиції сторона позивача просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вказану заяву у судовому засіданні 23.09.2025 прийнято судом, долучено до матеріалів справи.

Представник відповідачів подав відзив на позов, відповідно до якого не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При цьому зазначив, що 03.09.2025 приблизно о 23 год. 25 хв. на вул. Французький бульвар, було виявлено транспортний засіб марки «FIАТ 500Е», н.з. НОМЕР_1 . Слідуючи за даним транспортним засобом патрульні поліцейські помітили, як водій даного транспортного засобу безпідставно виляв із сторони в сторону (зафіксовано на 12 сек. відеозапису з відеореєстратора службового авто); при повороті праворуч з пер. Дунаєва не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, в порушення п. 9.2.6) ПДР (зафіксовано на 38 сек. відеозапису з відеореєстратора службового авто). У зв`язку із виявленими обставинами, патрульними поліцейськими було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Підійшовши до авто, за кермом транспортного засобу марки «FIАТ 500Е», н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції виявили особу жіночої статі, якій поліцейські представились та висунули вимогу в порядку п. 2.4.а) ПДР надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР. На що особа жіночої статі надала лише реєстраційний документ на транспортний засіб і все. На повторну вимогу поліцейського надалі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, остання пояснила, що в неї його з собою немає. На пропозицію пред`явити посвідчення водія в застосунку «Дія», остання ніяк не відреагувала. Під час спілкування з водієм, патрульні поліцейські помітили, що дана особа жіночої статі перебуває за кермом автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого особа жіночої статі, розуміючи тяжкість вчиненого нею адміністративного правопорушення (за ч. 1 ст. 130 КУпАП) намагалася заїхати на приватну територію будинку, сховавшись від працівників поліції, з метою уникнення адміністративної відповідальності. Але працівники поліції цьому завадили і наказали залишатися на місці зупинки. Тоді особа жіночої статі вирішила припаркувати кероване нею авто далі, що саме і зробила (факт керування авто зафіксований на ПВР патрульних поліцейських і доданий у якості доказу до даного відзиву). В подальшому позивачка вийшла з авто з місця водія і на повторне запитання поліцейського про те, чи може вона пред`явити посвідчення водія в застосунку «Дія», водійка відповіла: «Так!», але цього так і не зробила. Лише повідомила поліцейського, що має намір піднятися до себе до дому і взяти водійське посвідчення. На це працівник поліції відповів відмовою і попросив залишатися на місці. Тоді особа жіночої статі, розуміючи, що оманою в неї не вийшло сховатися від працівників поліції і як наслідок уникнути адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обрала іншу тактику захисту: вирішила не надати будь-які документи, за допомогою яких можливо було б встановити її особу; не розголошувала відомості про своє прізвища та ім`я, дату народження, місце проживання тощо; стверджувала, що вона була пасажиром авто та таке інше. Весь час намагалась спровокувати працівників поліції на застосування фізичної сили відносно неї і покинути місце правопорушення. Через деякий час за допомогою відомчих баз даних МВС та Національної поліції працівникам поліції вдалось встановити особу правопорушника: нею виявилась громадянка ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 . На пропозицію працівників поліції пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, остання відмовилась. В подальшому оцінивши наявні обставини по справі, поліцейський Ковтун С.О. прийшов до висновку про необхідність оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та окремо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки гр. ОСОБА_1 на вимогу поліцейського висунуту в порядку п. 2.4.а) ПДР пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, не надала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським Ковтуном С.О. було складено протокол серії ЕПР1 № 442893 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025.

Щодо законності зупинки транспортного засобу позивача, представник відповідачів зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Відтак підставою зупинки транспортного засобу марки «FIAT 500Е», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , стало виявлення порушення п. 9.2.6) ПДР патрульними поліцейськими, що було зафіксовано на відеореєстратор службового авто. Просить залишити позовні вимоги без задоволення, оскаржувану постанову без змін.

Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив на позов, у якому зазначила, що не зовсім зрозуміло посилання у відзиві представника, відповідача на факт складання у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.І ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи будь-якого сп`яніння. Адже, рішення про вину особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення має вирішувати суд, в даному випадку Приморський районний суд м. Одеси. Даний протокол ніяким чином не відноситься до адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №5640796 від » 04.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності, тому наразі вважаю не доцільно та передчасно аналізувати дану обставину.

Також зазначає, що якщо позивачка дійсно вчинила адміністративне правопорушення, яке описує представник відповідача у своєму відзиві, а саме, не ввімкнений світловий покажчик повороту відповідного напрямку, порушення п. 9.26) ПДР, то чому відсутня постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за дане адміністративне правопорушення. За такого, не вбачається що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Також, представник позивачки посилається на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі № 512/929/24, яка є остаточною, та якою скасовано постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.126 КУпАП та закрито провадження по справі. Суд виснував, що дії поліцейських при зупинці автомобіля були здійснені без належних правових підстав, оскільки не було доведено жодного порушення з боку водія до моменту зупинки. Якщо поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимога інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірною. Як повідомили працівники УПП в Одеській області, ОСОБА_1 керувала автомобілем FІАТ 500 НОМЕР_3 , скоїла порушення ПДД, а саме, «не ввімкнув покажчик повороту» не відомо де, на якому повороті. Але, доказів цьому твердженню не має, на неодноразові прохання показати відеозапис цієї події - був проігнорований. Представники підрозділів Національної поліції уповноважені здійснювати перевірку наявності документів на право керування транспортним засобом, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у випадках правомірної зупинки транспортного засобу. При цьому, обов`язковою умовою для наявності у поліцейського права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1. Правил дорожнього руху, - є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу. З матеріалів справи та переглянутого відеозапису вбачається, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів. Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР, можна зробити висновок про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Не заперечувала факт керування позивачкою автомобілем та відсутності при собі у позивачки водійського посвідчення, посилалася на відсутність законних підстав з боку патрульної поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням позивачки.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що дійсно позивачка не притягалась до адміністративної відповідальності за порушення ПДР щодо не ввімкнення покажчиків повороту перед здійсненням та під час безпосереднього здійснення відповідного маневру, оскільки відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а отже питання щодо притягнення водія за те чи інше адміністративне правопорушення належить до його дискреційних повноважень (нормами КУпАП передбачена можливість обмежитись попередженням особи за недопущення у подальшому порушень ПДР за малозначне правопорушення).

З`ясувавши доводи та аргументи представників позивачки та відповідачів, обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 11 ч. 1ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 3 ч. 1ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 04.09.2025 постановою серії ЕНА № 5640796 поліцейського 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Ковтуна С.О., притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, 04.09.2025 о 00:27:08 годині, ОСОБА_1 в м. Одесі провул. Дунаєва, керуючи транспортним засобом FІАТ 500Е НОМЕР_1 , не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила п. 2.4.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних реєстраторів поліцейських № 474539 та № 471561, а також відеореєстратора поліцейського автомобіля, судом встановлено, що 03.09.2025 приблизно о 23 год. 25 хв. по вул. Французький бульвар, рухався транспортний засіб марки «FIАТ 500Е», н.з. НОМЕР_1 , за яким слідував наряд патрульної поліції. При цьому на відео зафіксовано, що на значній відстані від повороту на автомобілі був увімкнений світловий покажчик повороту праворуч, однак у подальшому, за декілька метрів до самого повороту та безпосередньо під час повороту вказаний світловий сигнал було вимкнено. Транспортний засіб здійснив поворот праворуч без увімкненого відповідного світлового сигнал (38 сек. відеозапису з відеореєстратора службового авто).

На відео вбачається, що у подальшому вказаний транспортний засіб був зупинений нарядом патрульної поліції, за кремом якого перебувала позивачка ОСОБА_1 , та яка на вимогу поліцейського, який представився, пред`явити водійське посвідчення, повідомила, що у неї його не має, вона зараз підніметься та принесе його. Окрім цього, з відео вбачається, що позивачка тривалий час, повідомивши лише своє прізвище, відмовлялась повідомити своє ім`я та по батькові, що позбавляло поліцейських тривалий час встановити та перевірити її особу. У подальшому за телефонним дзвінком позивачки приїхав другий наряд поліції. На відео зафіксовано, що після втсанволення особи ОСОБА_1 , відносно неї винесена оскаржувана постанова, та вручена для підпису, на зворотньому боці, як підтвердили у судовому засіданні представники сторін, вона написала свій номер телефону.

Стосовно суті оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5640796 від 04.09.2025, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.4.а ПДР, водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Керування транспортним засобом особою, яка немає при собі, або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також Поліса, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Отже, відсутність у водія посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії виключає його право на керування транспортним засобом. З цього слідує, що посвідчення на право керування транспортним засобом може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом, а вищезазначені норми встановлюють повноваження працівника поліції щодо перевірки вказаних документів.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені частиною 1 ст. 126 КУпАП, встановлено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення ОСОБА_1 03.09.2025 вимог п. 2.4.а ПДР, що виразилось у непред`явленні посвідчення водія відповідної категорії під час керування нею транспортним засобом 03.09.2025, було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором роз`яснені позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, дослідивши доводи позивача, доводи відповідача, переглянувши відеодоказ з бодікамер № 474539 та № 471561, судом встановив, що відповідач, керуючись законом, постановив ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та наклав на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, що відповідає санкції цієї статті. Після чого у присутності позивача було винесено постанову, з якою надалі позивача було повідомлено про порядок її оскарження та наслідки її невиконання, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП.

Щодо підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП слід зауважити, що об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення встановлює не тільки факт відсутності у водія зазначених у статі документів, а також дії направлені на непред`явлення для перевірки таких документів уповноваженій особі.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських № 474539 та № 471561, ОСОБА_1 повідомила, що у неї не має із собою посвідчення водія, що вона за ним зараз підніметься та надасть, у застосунку «Дія» також не пред`явила вказане посвідчення.

Вказані обставини представником позивачки не оспорюються.

При цьому сторона позивача посилається на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки світловий покажчик повороту вона включила, одна саме під на передодні та під час здійснення повороту він погас. Також за вказане адміністративне правопорушення позивачку до адміністративної відповідальності працівниками патрульної поліції притягнуто не було, а отже законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням позивачки у поліцейських не було.

Суд з цього приводу дійшов таких висновків.

З дослідженого у судовому відеозапису з відео регістратора патрульної машини встановлено, що позивачка на невизначеній відстані увімкнула світловий покажчик повороту, однак перед поворотом та безпосередньо здійснюючи поворот вказаний покажчик був вимкнений.

За внутрішнім переконанням суду, вказані дії позивачки під час здійснення руху та здійснюючи поворот праворуч надавали працівникам поліції законних підстав для зупинення транспортного засобу.

Окрім цього, виходячи з інформації, яка міститься на відеозаписах з нагрудних камер патрульних поліцейських, суд вбачає, що позивачка своєю поведінкою намагалась уникнути притягнення її до адміністративної відповідальності. Вказане також вбачається з мотивування адміністративного позову, з яким звернувся її представник (тобто завідомо неправдиве повідомлення про фактичні обставини події, які відбувались у ніч з 03.9.2025 по 04.09.2025).

Окрім цього, водій відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, та виконувати передбачені законом вимоги поліцейського. На вимогу поліцейського пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Згідно п. 2.1.а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно п. 2.4.а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

З огляду на викладене, вбачається імперативний обов`язок будь-якого водія на вимогу поліцейського.

Суд враховую судову практику П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 522/843/25 (постанова від 02.09.2025), зокрема суд зазначив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ЛІТР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. На вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.

Також у постанові від 12.08.2025 по справі № 509/2597/25 П`ятий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що вимога поліцейського в порядку п. 2.4 ПДР про пред`явлення документів для перевірки, передбачених в п. 2.1 ПДР, є імперативною нормою, за порушення якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналогічної правова позиція сформована Верховним Судом України у постанові від 25.09.2019 по справі №127/19283/17, відповідно до якої Суд наголошує, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»). Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу. Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога інспектора поліції щодо пред`явлення для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є правомірною та безумовною.

Отже суд дійшов висновку про законність зупинки транспортного засобу позивача співробітниками поліції 04.09.2025 у складі екіпажу патрульної поліції та вимоги пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та законність вимоги патрульного поліцейського про пред`явлення позивачкою посвідчення водія, яку вона зобов`язана була виконати.

З приводу тверджень позивача з посиланням на висновки Конституційного Суду України, яких дійшов у рішенні від 22.12.2010 у справі №23- рп/2010, щодо того, що для підтвердження мого порушення Правил дорожнього руху співробітник поліції, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фото, пояснення свідків тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В іншому випадку, є підстави вважати, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень, суд зазначає.

У справі, що розглядається наявні докази, зокрема досліджене відео з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому вбачається, що саме перед поворотом та під час його безпосереднього здійснення, сигнал повороту ввімкнений не був, що підтверджує наявність підстав для зупинки патрульними транспортного засобу під керуванням позивачки.

Отже, у справі містяться, окрім оскаржуваної постанови, у якій викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, інші докази, які підтверджують правомірність дій інспекторів Управління патрульної поліції в Одеській області щодо зупення транспортного засобу, фіксування непред`явлення позивачкою посвідчення водія та винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих в розумінні діючого законодавства доказів щодо спростування вчинення нею інкримінованого їй правопорушення, натомість як стороною відповідача доведена законність та правомірність винесення оскаржуваної постанови належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-79, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №5640796 від 04.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області, м. Одеса, вул.Академіка Корольова, 5.

Рішення проголошене та підписане 17.10.2025.

Суддя Ю. А. Скриль