Справа № 162/818/25
Суддя: Савич А. С.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/818/25
Провадження № 2-а/162/130/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Савича А. С.,

з участю секретаря судового засідання - Гичук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Федоровича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 04.08.2025 звернувся в суд з позовною заявою до поліцейського відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Федоровича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.07.2025 в Любешівському районному суді Волинської області він ознайомився з матеріалами справи № 162/771/25 і в ній виявив постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5216483 від 14.07.2025. Вважає дану постанову такою, що винесена з істотним порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і такою, яка підлягає скасуванню.

З огляду на вищенаведене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.07.2025 серії ЕНА № 5216483. Стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області Глинячука В. Д. від 08.08.2025 залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк на усунення недоліків, які зазначені в ухвалі суду (а.с.40).

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області Глинячука В. Д. від 25.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.46).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 14.10.2025 задоволено заяву про самовідвід судді Глинянчука В. Д. у даній справі (а.с.72).

Ухвалою судді від 15.10.2025 прийнято справу до свого провадження. Встановлено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті постановлено провести о 15 год 30 хв 21.10.2025. Визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 з метою роз`яснення йому процесуального порядку заміни відповідача, отримання на це його згоди (а.с.76).

Учасники справи у призначене судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.77). Відповідач будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, про причини своєї неявки не повідомив.

Позивач через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 20.10.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у ній матеріалами (а.с. 78-79). Звернув додатково увагу, що це його повторна заява про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, однак суд першої інстанції 08.10.2025 безпідставно не задовольнив її (а.с. 78-79).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.07.2025 серії ЕНА №5216483 (далі - оскаржувана постанова), винесеною поліцейським відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюком Володимиром Федоровичем (далі - поліцейський або відповідач), позивача ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 14.07.2025 о 00 год 19 хв, в с. Ветли по вул. Поліській керував мотоциклом VIPER 150, д.н.з. НОМЕР_1 без мотошолома безпеки. Також він на вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційні документи на даний транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1 б ПДР, п.2.3 г ПДР (а.с.24).

Згідно з позовною заявою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Федоровича.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

У відповідності до частин першої, третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства випливає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Аналогічну правову позицію з питання неналежного відповідача у справі висловив Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 в справі № 803/1252/17.

Окрім того, відповідно до ч.1 статті 8 Закону №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.5 ст.121 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Отже, поліцейський не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.5 ст. 121 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Головне управління Національної поліції у Волинській області, від імені якого виступає поліцейський відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюк Володимир Федорович уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є Головне управління Національної поліції у Волинській області, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки поліцейський є лише посадовою особою відповідного органу.

За приписами ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Отже, заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача може здійснюватися до ухвалення рішення у справі за наявності відповідного клопотання учасника справи та за згодою позивача.

Суд, сприяючи ОСОБА_1 у реалізації його процесуальних прав, з метою роз`яснення процесуального порядку заміни відповідача, отримання на це згоди, визнавав явку позивача у судове засідання обов`язковою (а.с. 76). Однак, ОСОБА_1 на призначену дату судового засідання не з`явився, подав заяву, у якій фактично наполягав на розгляді справи без його участі. За таких обставин, суд позбавлений процесуальної можливості замінити відповідача.

Отже, подання позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такого позову, про що неодноразово висловлювався Верховий Суд у своїх постановах.

За наведених обставин, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися з позовом до суду про скасування вказаної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд, виходячи із положень ст. 139 КАС України, вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 121, 222, 245, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. 5, 9, 10, 11, 46, 48, 72-77, 90, 139, 143, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Федоровича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата ухвалення повного тексту рішення 21 жовтня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Поліцейський відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Семенюк Володимир Федорович, адреса місця знаходження: вул. Свободи, 55, сел. Любешів, Камінь-Каширський район Волинська область.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич