Справа № 520/27519/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

"17" жовтня 2025 р. № 520/27519/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області Є.Голуба «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » від 17.09.2025 № 08-03/17.

Позивачем разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд забезпечити позов у спосіб зупинення дії індивідуального акта наказу голови комісії з ліквідації ГУДержпраці Є.Голуба «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » від 17.09.2025 №08-03/17 у вигляді звільнення та забезпечити позов у спосіб витребування від Головного управління Держпраці у Харківській області завірену належним чином сформовану дисциплінарну справу «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді звільнення».

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив доводи щодо протиправності оскаржуваного наказу та вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, у відповідності до положень частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Разом з тим, позивачем у заяві про забезпечення позову не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Позивач зазначив, що незастосування заходів забезпечення позову, зокрема, у вигляді зупинення дії оскаржуваного наказу може унеможливити виконання рішення суду.

Однак, позивачем не наведено жодних обґрунтувань та не надано відповідних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області Є.Голуба «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » від 17.09.2025 № 08-03/17 буде завдано шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Суд зазначає, що передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Посилання позивача на безпідставність і протиправність оскаржуваного наказу суд в межах розгляду заяви про забезпечення позову не приймає до уваги, оскільки протиправність чи правомірність оскаржуваного наказу будуть встановлюватися судом під час розгляду справи по суті.

У межах розгляду даної заяви судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваного наказу, оскільки встановлення очевидності ознак його протиправності чи правомірності без розгляду справи по суті є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Отже, позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист прав позивача та якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Судом таких обставин також не встановлено.

Щодо доводів позивача про необхідність забезпечення позову у спосіб витребування від Головного управління Держпраці у Харківській області завірену належним чином сформовану дисциплінарну справу «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді звільнення», суд зазначає, що положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік способів, якими може бути забезпечено позов. Однак, такий спосіб як витребування доказів не передбачений переліком способів забезпечення позову відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з цим, відповідно до положень статті 115 КАС витребування доказів є одним із способів забезпечення доказів.

При цьому, з аналізу норм статей 114-115 КАС України вбачається, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом витребування доказів, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Відтак, забезпечення доказів це механізм не лише здобуття доказів, які стосуються предмета доказування і мають значення для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Водночас, суд наголошує, що ризик втрати того чи іншого доказу повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходи для забезпечення доказів.

Аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №9901/845/18.

Суд зазначає, що заява про забезпечення доказів позивачем до суду не подавалася. Більш того, наведені заявником у заяві про забезпечення позову доводи не містять обґрунтувань стосовно того, що засоби доказування, а саме витребування від Головного управління Держпраці у Харківській області завірену належним чином сформовану дисциплінарну справу «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді звільнення» можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

За таких підстав та враховуючи, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН