Справа № 160/25495/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
08.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 21.07.2025 року з дня подачі заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії до управління ПФУ, відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
В мотивування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії позивач мала необхідний стаж роботи на посаді за Списком № 2 та досягла необхідного пенсійного віку, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, а отже відповідає всім вимогам законодавства щодо виходу на пенсію на пільгових умовах. Натомість відповідач, при наявності двох одночасно діючих законів, які регулюють однакові правовідносини, але містять для позивача різні правила призначення пенсії за Списком № 2 стосовно параметру вікового цензу, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії замість застосування підходу, який найбільш сприятливий для заявника (позивача), застосував менш сприятливе право та порушив легітимні очікування позивача чим також порушив принципи верховенства права та норми Конституції України. На думку позивача, вона має право на пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року. Крім того, ПФУ безпідставно та протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року.
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не скористалося своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 09.09.2025 року передана судді Пруднику С.В.
15.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.07.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, надавши при цьому всі необхідні документи.
В своєму відмовному рішенні управління ПФУ Тернопільської області зазначило, що у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 , право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутнє.
Таким чином, право на призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу було відмовлено.
Відповідно до наданих позивачем документів (трудова книжка НОМЕР_1 від 09.07.1993р., довідка форма ОК-5, копії постанов «Про атестацію робочих місць за умовами прані» з додатком № 1 (вибірково) №813 від 20.10.1994р., №1269 від 25.12.2001р., № 992 від 29.12.2006 р., №461 від 03.09.2012 р., листи Головного державного експерта області з умов праці №14/1-121 від 26.10.1999р., №14/1-261 від 27.12.2000р., №003/07-1-406 від 29.11.2011р., архівна довідка № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р., видана архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області) про підтвердження пільгового стажу роботи на посадах, шо дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 було відмовлено, та не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи на «Дніпровському металургійному комбінаті імені Дзержинського» з 05.07.1993 р. по 02.09.2012р., відповідно записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993р. та архівної довідки № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р. виданою архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.
Не погоджуючись з прийняттям відповідачем-2 спірного рішення позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, народжених до 31 березня 1969 року - після досягнення 54 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року за результатами апеляційного розгляду зразкової справи № 360/3611/20, правові висновки якого суд має враховувати при прийнятті рішення (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як встановлено судом, на час звернення до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії, позивач досягла необхідного визначеного пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віку, мала необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, що не заперечується ПФУ у відзиві.
Таким чином, вирішуючи питання про призначення пенсії позивачу ПФУ не застосувало підхід, який був би найбільш сприятливим для останньої, а саме: не врахувало висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року, суд зазначає наступне.
Судом установлено, що з 05.07.1993 року по 02.08.2021 рік позивач працювала в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» (скорочено ПАТ «Дніпровський меткомбінат»), далі - комбінат.
При цьому в періоди своєї роботи на даному підприємстві позивач на умовах повного робочого дня виконувала роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 в наступні періоди:
- з 05.07.1993 р. по 16.08.2010 р. - прийнята на роботу на «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Є. Дзержинського» машиністом крана металургійного виробництва 3 розряду в сортопрокатний цех та виконувала роботу, що передбачено розділом III підрозділом 3 КП: - Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на Інших роботах, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 р., всього з 05.07.1993р. по 16.08.2010 р. роботи за Списком № 2 - 17 років 01 місяць 11 днів;
- з 17.08.2010 р. по 02.09.2012 р. - переведена там же машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду сортопрокатного цеху та постійно виконувала роботу, що передбачено розділом III підрозділом 3 КП: - Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 р., всього з 17.08.2010р. по 02.09.2012 р. роботи за Списком № 2 - 02 роки 00 місяців 15 днів;
- з 03.09.2012 р. по 28.02.2016 р. - виконувала роботу машиніста крана металургійного виробництва 4 розряду сортопрокатного цеху без шкідливих і важких умов праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на загальних умовах;
- з 01.03.2016 р. по 02.08.2021 р. - переведена в прокатний цех машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду де передбачено право на пенсію на загальних умовах.
Примітка: після проведення чергової атестації робочих місць, згідно постанови №461 від 03.09.2012 року «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників сортопрокатного цеху» не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 машиністу крана металургійного виробництва.
Незмінність важких та шкідливих умов праці за професією «машиніст крана металургійного виробництва» з повним робочим днем згідно зі Списком № 2 підтверджено кожною черговою атестацією робочих місць за умовами праці, що проводились у періоди роботи позивача за даною професією на підприємстві (постанови «Про атестацію робочих місць за умовами праці» з додатком № 1 (вибірково) №813 від 20.10.1994р., №1269 від 25.12.2001р., № 992 від 29.12.2006 р., листи Головного державного експерта області з умов праці №14/1-121 від 26.10.1999р., №14/1-261 від 27.12.2000р., №9003/07-1-406 від 29.11.2011 р.).
У своєму відмовному рішенні відповідач-2 послався на те, що у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 2, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсуне.
Таким чином, відповідач-2 не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 - 19 років 01 місяць 26 днів, фактично відпрацьованих нею на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2 - постійно, згідно архівної довідки № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р. виданою архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області та відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 .
Виходячи із системного аналізу чинного законодавства, пільговий стаж - це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах упродовж повного робочого дня. Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджується постановами Кабінету Міністрів України.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій передбачено що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка Форми Ок-5), а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки Із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно наданих позивачем для призначення пенсії документів: трудова книжка НОМЕР_1 , довідка форма ОК-5, копії постанов «Про атестацію робочих місць за умовами праці» з додатком № 1 (вибірково) №813 від 20.10,1994, №1269 від 25.12.2001р., № 992 від 29.12.2006 р., листи Головного державного експерта області 34 умов праці №14/1-121 від 26.10.1999р., №14/1-261 від 27.12.2000р., №003/07-1-406 від 29.11.2011 р., архівна довідка № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р., видана архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, страховий стаж становив 34 роки 09 місяців 19 днів з яких пільговий стаж роботи за Списком № 2 становив 19 років 01 місяць 26 днів - пільговий стаж роботи в шкідливих та важких умовах праці за Списком № 2 на умовах повного робочого дня в ПАТ «Дніпровський меткомбінат».
Відповідач-2 мотивував відмову зарахувати спірний період (з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік) роботи позивача, до пільгового стажу згідно архівної довідки № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р., виданої архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області та відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 виключно тим, шо у позиваа відсутній пільговий стаж роботи за Списком № 2 в ПАТ «Дніпровський меткомбінат», проте ці твердження Відповідача е неправдивими та спростовуються наступним.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим -двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (далі Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зазначено що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розмішуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма Ок-5) у розділі «Відомості по спеціальному стажу» містяться відомості, що позивач має спеціальний стаж на підприємствах з кодом ЄДРПОУ, що відповідно до відомостей про страхувальника відповідає ПАТ «Дніпровський меткомбінат» з кодом підстави обліку спецстажу ЗП301ЗБ1, що визначає: Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 року №36 і за результатами атестації робочих місць з посиланням на відповідні накази про атестацію робочого місця, кількість днів в особливих умовах праці, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2).
Код для обліку спецстажу зазначається відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року.
Зазначені дані в індивідуальних відомостях застрахованої особи, вказують на те, позивач у спірний період працювала повний робочий день в шкідливих і важких умовах, та наявність у неї права на пільгову пенсію за спірні періоди за Списком №2, з посиланням на код спецстажу (Список №2), накази про атестацію, кількість днів в особливих умовах праці, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.
Аналогічне застосування законодавства та включення до пільгового стажу спірного періоду визначено Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №227/4273/16-а.
Однак, в порушення цих вимог законодавства, відповідач-2 фактично належно не використовував відомості наявні в реєстрі застрахованих осіб для зарахування спірного періоду (періоду роботи після впровадження системи персоніфікованого обліку) до пільгового страхового стажу за Списком №2.
Таким чином, враховуючи, шо у трудовій книжці позивача та її персональних відомостях як застрахованої особи містяться відповідні записи про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, відповідач-2 протиправно не зарахував періоди роботи в ПАТ «Дніпровський меткомбінат» до пільгового стажу.
Та як наслідок слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 21.07.2025 року з дня подачі заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії до управління ПФУ, відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, суд зазначає наступне.
Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти своїм рішенням компетенцію уповноваженого органу державної влади, через що вимоги про зобов`язання призначити пенсію також задоволенню не підлягають.
З урахуванням зазначеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 21.07.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
Обираючи такий спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Стосовно питання належного територіального органу Пенсійного фонду, на який має бути покладено обов`язок щодо зарахування стажу та розгляду заяви щодо призначення пенсії суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування стажу та розгляду заяви щодо призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення грошової допомоги та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, саме ГУ ПФУ в Тернопільській області має вирішити питання щодо зарахування стажу та розгляду заяви щодо призначення пенсії, а не ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як помилково вважає позивач.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №03 від 29.07.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.07.2025 року за Списком №2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник