Справа № 947/27011/25
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-а/947/222/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

представника відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області - Сердюка Антона Вячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сумі Одесі у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до

Управління патрульної поліції в Одеській області,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі

про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5246572 від 17.10.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5246572 від 17.10.2025 року, в якій позивач просить суд скасувати вказану постанову.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно з постановою серії ЕНА №5246572 виданої УПП в Одеській області, 17.07.2025 о 15:11 м. Одеса, вул. Михайла Комарова (Космонавта Комарова) 11/1, водій здійснив рух на транспортному засобі, у якого була несправна система випускання відпрацьованих газів, що проявлялось підвищеним рівнем шуму під час їх виходу, чим порушив вимоги п.31.4.6.в ПДР України, чим порушив п.3 1.4.6.в ПДР - керування водієм ТЗ, що має технічні несправності двигуна.

Позивач у позові визнає, що дійсно його було зупинено патрульною поліцією під час його руху на транспортному засобі. Після зупинки, до нього підійшов представник поліції, не представився та не зазначив причину зупинки, лише зазначив що в нього діє відпрацювання про нібито схожих шумових звуків ворожих безпілотних летальних апаратів (шахедів) з вихлопом транспортних засобів, та підозру на перероблену вихлопну систему на транспортному засобу позивача, за наслідком чого інспектор патрульної поліції попросив його натиснути педаль газу щоб послухати звук вихлопу, за наслідком чого він виконав відповідну вимогу працівника поліції. Позивач зазначає, що поряд з цим, інспектором патрульної поліції не було надано жодного документу який би підтверджував зазначені інспектором патрульної поліції підстави для зупинки його під час руху транспортним засобом. В подальшому працівник поліції зазначив, що вихлопна система на транспортному засобі позивача не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач зазначає, що він придбав транспортний засіб у даному стані та не переробляв вихлопну систему в ньому, більш того під час реєстрації транспортного засобу 08.06.2024 було проведено експертизу у МВС України та надано висновок експертного дослідження з якого ніяких порушень не було, та даний транспортний засіб було зареєстровано та видано технічний паспорт.

За наслідком чого, під час зупинки позивача, як вказує останній, він надав цей експертний висновок працівнику поліції для ознайомлення, під час ознайомлення з яким, поліцейський зробив фото цієї експертизи на свій власний телефон та відправив комусь, в подальшому він відійшов від авто та почав комусь телефонувати щоб роз`яснити питання з експертизою. Після, працівник поліції знов підійшов до нього та зазначив, що цей технічний висновок є простроченим, так як строк діє лише один рік, та запросив у технічний паспорт, страховий поліс та посвідчення водія. В подальшому поліцейський повідомив позивача, що в нього несправна вихлопна система, перероблена та вона перевищує рівень шуму, за наслідком чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за спірною постановою.

З вказаною постановою як стверджує позивач він не згоден, оскільки в його діях відсутній будь-який склад адміністративного правопорушення, під час реєстрації транспортного засобу ніяких порушень виявлено не було, а він не є експертом та не може визначити несправність вихлопної системи та двигуна, самостійно він не змінював вихлопну систему транспортного засобу, а придбав його у такому стані, що також підтверджується тим, що на аналогічним моделях такого ж самого транспортного засобу встановлена аналогічна вихлопна система.

З посиланням на вказані обставини та будучи незгодним з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.07.2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Одночасно судом витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відеозапису стосовно оскаржуваного правопорушення, які були зроблені за допомогою відеокамер, що розташовані на одязі патрульних поліцейських та в автомобілі патрульних поліцейських.

07.08.2025 року до суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на його необґрунтованість, законність і правомірність винесеної оскаржуваної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, до якої також в порядку виконання ухвали суду від 22.07.2025 року надано витребувані судом докази.

11.08.2025 року до суду від позивача надійшло клопотання про визнання доказів наданих на підтвердження повноважень представника відповідача неналежними з підстав їх неналежного засвідчення.

Тієї ж дати, позивачем надано до суду відповідь на відзив в якому позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідача викладених у заперечення проти позову.

16.10.2025 року до суду надійшла заява від позивача про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

До судового засідання призначеного на 16.10.2025 року з`явився представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області, який заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з посиланням на їх необґрунтованість.

Позивач до судового засідання не з`явився, однак враховуючи наявність заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за його відсутності.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 227 КАС України відклав судове засідання до 22.10.2025 року о 13 год. 30 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, учасники справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши усі докази наявні в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає позов ОСОБА_1 не підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2025 року інспектором патрульної поліції 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області капралом поліції Костенюком Андрієм Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5246572 від 17.10.2025 року, якою ОСОБА_1 , водія транспортного засобу марки «Субару», реєстраційний номер НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн.

У відповідності до вказаної постанови, суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що 17.07.2025 року в місті Одесі по вул. Михайла Комарова (Космонавта Комарова), 11/1, водій здійснив рух на транспортному засобі, у якого несправна система випускання відпрацьованих газів, що проявлялось підвищеним рівнем шуму під час їх виходу, чим порушив вимоги п.31.4.6 в ПДР України,

У відповідності до наданої до суду відповідачем копії вказаної постанови вбачається, що остання була винесена в присутності ОСОБА_1 , яким здійснено підпис на підтвердження: роз`яснення йому прав за статтею 268 КУпАП та строк оскарження постанови за статтею 289 КУпАП, і отримання копії відповідної постанови. Будь-яких заперечень ОСОБА_1 у постанові не викладено.

Позивач будучи не згодним з вказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даній справі позивачем оскаржується постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 121 КУпАП за наслідком порушення Правил Дорожнього Руху в частині п.31.4.6.в.

Суд зазначає, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху , учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху , учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Водієм є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Пунктом 31.1 Правил дорожнього руху врегульовано, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зокрема двигуном у тому числі з несправною системою випускання відпрацьованих газів, що регламентовано пунктом 34.4.6.в Правил дорожнього руху.

Відповідальність за порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами врегульовано статті 121 КУпАП.

Згідно з ч.1 вказаної статті, к ерування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. (ст. 9 КУпАП) .

У відповідності до положень статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 7 КУпАп передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зі змісту норми статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Нормою статті 217 Кодексу України про адміністративні правопорушення акцентовано, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Виходячи з імперативних вимог 222 Кодексу про адміністративні правопорушення України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції. Відтак належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 724/716/16-а).

Згідно з вказаною постановою Верховного Суду, використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Відповідно до «Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються» затвердженого постановою КМУ від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичну особу публічного права - Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Крім цього, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 9 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог

У відповідності до частин першої, третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Приймаючи вищевикладене, суд зазначає, що як вбачається позивачем оспорюється постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5246572 від 17.10.2025 року, винесена інспектором патрульної поліції 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області капралом поліції Костенюком Андрієм Сергійовичем, який є посадовою особою відповідного органу Національної поліції.

Позивачем заявлені вимоги з приводу скасування вказаної постанови до Управління патрульної поліції в Одеській області.

Поряд з цим, приймаючи вищезазначені обставини, вбачається, що відповідно до «Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються» затвердженого постановою КМУ від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичну особу публічного права - Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Отже, Управління патрульної поліції в Одеській області є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, який не є юридичною особою.

Тому належним відповідачем по даній справі має бути саме Департамент патрульної поліції (ЄДРПОУ - 40108646), який є юридичною особою та територіальним органом Національної поліції, від імені якого складено оскаржувану постанові.

Суд також зазначає, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинен нести інший орган а не той, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, враховуючи викладене, належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення.

Тобто, у даному випадку за правилами ст. 48 КАС України суд першої інстанції може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги допустити заміну первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача.

Поряд з цим, за вимогами закону за відсутності відповідного клопотання позивача, суд позбавлений можливості залучити в якості належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Так, за приписами ч. ч. 3 - 6 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Із наведеної вимоги закону слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися за клопотанням позивача.

Суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем не заявлялось жодного клопотання щодо заміни первісного відповідача на належного чи залучення в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції, як належного відповідача у справі.

Інші доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки, позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що адміністративний позов було заявлено до неналежного відповідача, позивачем в ході розгляду справи не було заявлено клопотання про заміну відповідача на належного та/або залучення в якості співвідповідача належного відповідача у даному спорі, а тому за відсутності згоди саме позивача на заміну відповідача, а наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова у задоволенні позову, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, з підстав його подання до неналежного відповідача.

З урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені позивачем до відшкодування не підлягають.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст. 1-188, 22, 42, 46, 48, 242-246, 250-251, 286, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5246572 від 17.07.2025 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Л. В. Калініченко