Справа № 520/23748/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р. Справа № 520/23748/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Калиновського В.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/23748/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно не зарахування ОСОБА_2 періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація)" до страхового стажу та заробітної плати за період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 року, отриману у ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація), на підставі довідки №15 від 16.03.2015 до розрахунку розміру пенсії;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_2 періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація)" до страхового стажу та заробітної плати за період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 року, отриману у ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація)", на підставі довідки № 15 від 16.03.2015 до розрахунку розміру пенсії та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 02.05.2023, а також провести відповідні виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 та заробітної плати за період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 згідно довідки ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація) №15 від 16.03.2015 для розрахунку розміру пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 на ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація), та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.02.2024 з урахуванням зарахованого страхового стажу, та урахуванням заробітної плати згідно довідки ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація) №15 від 16.03.2015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015, адже з 01.01.2023 Російська Федерація вийшла із Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення, укладеної 13.03.1992. Отже, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058, а зарахування до страхового стажу періодів роботи в Російській Федерації по теперішній час, не передбачено чинним законодавством.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою від 22.06.2023 про призначення пенсії за віком.

На підставі вказаної заяви, відповідач з 02.05.2023 призначив позивачу пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З наданих відповідачем матеріалів пенсійної справи встановлено, що розмір пенсії з урахуванням стразового стажу 32 роки 06 місяців 25 днів та заробітної плати, визначеної за всі періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.05.2023 (коефіцієнт заробітної плати - 0,50444).

До страхового стажу не враховано період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація).

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що позивачка неодноразово зверталась до відповідача з заявами через веб-портал Пенсійного фонду України, в якій просила здійснити зарахувати до трудового стажу період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація) та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 16.03.2015 №15, надану ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація)" (від 02.06.2023 №ВЕБ-20001-Ф-С-23-120848, від 02.08.2023 №ВЕБ-20001-Ф-С-23-176141, від 14.08.2023 №ВЕБ-20001-Ф-С-23-186445).

Відповідач листом від 29.08.2023 №23743-26117/М-05/8-2000/23 та від 08.09.2023 №24796-27393/М-05/8-2000/23 повідомив на звернення позивача, що з 02.05.2023 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В серпні 2023 до банківської установи було перераховано пенсію за поточний місяць та доплату за період з 02.05.2023 по 31.07.2023.

Представник позивача звертався зі скаргами від 15.08.2023 та від 17.08.2023 (ідентичними за змістом) до Пенсійного фонду України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Кабінету Міністрів України на дії територіального органу пенсійного фонду щодо незарахування ОСОБА_2 до загального трудового стажу періоди роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація).

Листами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 22.08.2023 №45876.4/М/1224.7/23/40.1, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.09.2023 №24664-27261-/М-03/8-2000/23, Пенсійного фонду України від 12.09.2023 №2800-030201-1/51180, Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 13.09.2023 №34347-35783/М-03/8-2800/23, Директорату розвитку соціального страхування та пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики від 18.09.2023 №2618/0/196-23 представника позивача повідомлено, що пенсію ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають. Внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України розірвання дипломатичних відносин з країною-агресором Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення". Відповідно до листа Міністерства закордонних справ від 29.12.2022 №72/14-612-108210 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023. Таким чином за зверненнями, починаючи з 19.06.2023, обчислення стразового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому в незалежних державах, в тому числі в Російській Федерації, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні такі двосторонні угоди/договори в галузі пенсійного забезпечення укладені з Азербайджанською Республікою, Республікою Грузія, Республікою Молдова. Отже, за зверненнями осіб, починаючи з 19.06.2023, до страхового стажу відповідно до законодавства України зараховуються періоди (служби, навчання) на території Російської Радянської Соціалістичної Республіки по 31.12.1991. Таким чином, підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація) відсутні.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015, вважаючи свої права порушеними позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 01.02.2012 по 16.07.2015 є повністю підтвердженим, та підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказанго Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У статті 1 вказаного Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачуваного цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно частини другою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відмова відповідача у перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи, набутої на території Російської Федерації, та з урахуванням довідки №15 від 16.03.2015 про заробітну плату, видану ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" за періоди роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 року, вмотивована припиненням РФ участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Тобто, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не є діючою, оскільки припинила свою дію в червні 2023 року.

Так, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою від 22.06.2023 про призначення пенсії за віком.

На підставі вказаної заяви, відповідач з 02.05.2023 призначив позивачу пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З наданих відповідачем матеріалів пенсійної справи встановлено, що розмір пенсії з урахуванням стразового стажу 32 роки 06 місяців 25 днів та заробітної плати, визначеної за всі періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.05.2023 (коефіцієнт заробітної плати - 0,50444).

До страхового стажу не враховано період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація).

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що позивачка неодноразово зверталась до відповідача з заявами через веб-портал Пенсійного фонду України, в якій просила здійснити зарахувати до трудового стажу період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація) та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 16.03.2015 №15, надану ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація)" (від 02.06.2023 №ВЕБ-20001-Ф-С-23-120848, від 02.08.2023 №ВЕБ-20001-Ф-С-23-176141, від 14.08.2023 №ВЕБ-20001-Ф-С-23-186445).

Відповідач листом від 29.08.2023 №23743-26117/М-05/8-2000/23 та від 08.09.2023 №24796-27393/М-05/8-2000/23 повідомив на звернення позивача, що з 02.05.2023 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В серпні 2023 до банківської установи було перераховано пенсію за поточний місяць та доплату за період з 02.05.2023 по 31.07.2023.

Представник позивача звертався зі скаргами від 15.08.2023 та від 17.08.2023 (ідентичними за змістом) до Пенсійного фонду України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Кабінету Міністрів України на дії територіального органу пенсійного фонду щодо незарахування ОСОБА_2 до загального трудового стажу періоди роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація).

Листами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 22.08.2023 №45876.4/М/1224.7/23/40.1, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.09.2023 №24664-27261-/М-03/8-2000/23, Пенсійного фонду України від 12.09.2023 №2800-030201-1/51180, Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 13.09.2023 №34347-35783/М-03/8-2800/23, Директорату розвитку соціального страхування та пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики від 18.09.2023 №2618/0/196-23 представника позивача повідомлено, що пенсію ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають. Внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України розірвання дипломатичних відносин з країною-агресором Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення". Відповідно до листа Міністерства закордонних справ від 29.12.2022 №72/14-612-108210 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023. Таким чином за зверненнями, починаючи з 19.06.2023, обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому в незалежних державах, в тому числі в Російській Федерації, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні такі двосторонні угоди/договори в галузі пенсійного забезпечення укладені з Азербайджанською Республікою, Республікою Грузія, Республікою Молдова. Отже, за зверненнями осіб, починаючи з 19.06.2023, до страхового стажу відповідно до законодавства України зараховуються періоди (служби, навчання) на території Російської Радянської Соціалістичної Республіки по 31.12.1991. Таким чином, підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 в ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (Російська Федерація) відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до Постанови КМУ від 29 листопада 2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02 грудня 2022 року. Отже, до набрання чинності постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Варто зауважити, що відповідно до частини першої статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 статті 1 Європейської соціальної хартії та статті 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 та заробітної плати за період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 згідно довідки ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація) №15 від 16.03.2015 для розрахунку розміру пенсії є протиправною.

До того ж, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні. Як передбачено частиною 3 статті 44 Закон №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

В матеріалах справи відсутні докази щодо недостовірності первинних документів, на підставі яких позивачу видана довідка №15 від 16.03.2015 про заробітну плату, видану ФД "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" за періоди роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015.

Отже, за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Таким чином, не зарахування пенсійним органом спірного періоду роботи позивача є необґрунтованим та протиправним, оскільки стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення та зайнятість на яких дає право пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, а тому вірним є висновок суду першрої інстанції щодо відновлення порушеного права позивача, шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.2012 по 16.07.2015 на ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація), та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.02.2024 з урахуванням зарахованого страхового стажу, та урахуванням заробітної плати згідно довідки ФЛ "ДЕНЕРОКА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД" (Російська Федерація) №15 від 16.03.2015.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, в справі, яка розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, а також у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а. Щодо ефективного способу захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію з певної дати зроблено висновки Верховним Судом і у постановах від 29.04.2020 у справі №826/9781/18, від 25.06.2020 у справі №520/10521/19.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відмова у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до страхового стажу позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області мотивована тим, що з 01.01.2023 Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними, оскільки припинення участі в цій Угоді, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, так як такий стаж набутий до ухвалення такого рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що частина 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 по справі №520/23748/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді В.А. Калиновський О.В. Присяжнюк