Справа № 520/7919/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 р. Справа № 520/7919/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/7919/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №58 від 20.11.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та до стажу, що дає право на призначення пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002, а також до стажу, що дає право на призначення пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.09.2024 та провести відповідні виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.11.2024 №58 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002 та до пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017 на посаді помічника командира 4 взводу в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 14.11.2024 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968, 96 грн.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 позивачу не зараховано період роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України щодо позивача та відсутні дані про нарахування заробітної плати. Вказує, що позивач не надав суду жодних доказів про нараховану заробітну плату (дохід) та сплачені страхові внески. Вказало, що відповідно до форми ОК - ОСОБА_1 , у періоди з 01.04.2002 по 28.02.2009; з 01.10.2012 по 31.10.2012; з 01.07.2013 по 31.08.2013; з 01.04.2014 по 31.10.2014 страхувальником позивача (Другий воєнізований гірничорятувальний загін ) визначений код підстави для обліку спецстажу ЗП3014А1. Вважає, що у даній справі щодо ОСОБА_1 відсутні уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а трудова книжка ОСОБА_1 не містить відповідних записів про характер і час виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи тощо, в ній не зазначено про зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Зазначає, що до пільгового стажу за Списком № 1 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) позивачу не зараховано такі періоди роботи, оскільки заявник працював по сумісництву. Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІУ передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1. Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 по справі №520/7919/25 - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 14.11.2024 про призначення пенсії за віком за Списком №1.

Вказана заява про призначення пенсії та додані до неї документи за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення від 20.11.2024 №58, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

У вказаному рішенні пенсійним органом зазначено, що до стажу роботи за Списком №1 зараховано періоди згідно даних, відображених в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) за періоди роботи, в яких підтверджено нарахування заробітної плати і спеціального стажу роботи Другим воєнізованим гірничорятувальним загоном, який знаходиться на тимчасово окупованій території. Періоди, в яких крім вказаного підприємства, заробіток вказують інші підприємства, до уваги не взято, оскільки право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

На адвокатський запит представника позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надано лист від 06.03.2025 за №0900-0202-8/12582, в якому роз`яснило прийняте рішення від 20.11.2024 №58.

Так, до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 не зараховано період роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

До пільгового стажу позивача за Списком №1 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) по коду підстави для обліку спецстажу ЗП3014А1 () Другий воєнізований гірничорятувальний загін зараховано такі періоди роботи, а саме: з 01.04.2002 по 28.02.2009, з 01.10.2012 по 31.10.2012, з 01.07.2013 по 31.08.2013, з 01.04.2014 по 31.10.2014.

До пільгового стажу за Списком №1 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) не зараховано, зокрема, такі періоди роботи, оскільки заявник працював по сумісництву, а саме:

- 01.03.2009 по 30.09.2012 - () Другий воєнізований гірничорятувальний загін, () Комунальна установа територіальне медичне об`єднання м. Лисичанськ та () ПАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія»;

- 01.11.2012 по 30.06.2013 - () Другий воєнізований гірничорятувальний загін, () Комунальна установа територіальне медичне об`єднання м. Лисичанськ;

- 01.09.2013 по 31.03.2014 - () Другий воєнізований гірничорятувальний загін та () Комунальне некомерційне підприємство «Кремінська багатопрофільна лікарня Кремінської міської ради»;

- 01.11.2014 по 23.08.2017 - () Другий воєнізований гірничорятувальний загін, () Комунальна установа територіальне медичне об`єднання м. Лисичанськ.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.11.2024 №58 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що записи трудової книжки свідчать про те, що в період з 02.10.2000 по 23.08.2017 позивач працював на посаді, стаж роботи на якій зараховується до пільгового (спеціального) стажу за Списком №1, тому дійшов висновку, що про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.11.2024 №58 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002 та до пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періодів роботи з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017 на посаді помічника командира 4 взводу в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 114 цього Закону передбачено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічна норма закріплена в статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за списком №1 за статтею 114 Закону №1058-ІV, є належність професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та наявність необхідного страхового та пільгового стажу.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зазначеній нормі відповідає і пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

В даному випадку, позивачем було надано трудову книжку видану на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.09.1989, з якої вбачається, що 02.10.2000 позивач прийнятий на посаду помічника командира 4 взводу в Другий воєнізований гірничорятувальний загін, підписано контракт.

02.03.2009 позивач прийнятий на посаду лікаря ортопеда-травматолога на 0.5 ставки за сумісництвом в травматологічне відділення в Лисичанську комунальну лікувально-профілактичну установу "Центральна міська лікарня імені Титова".

04.06.2013 позивач звільнений із посади за ст. 43-1 КЗпП України, у зв`язку із прийомом на роботу основного робітника.

06.11.2014 позивач прийнятий на посаду лікаря-хірурга екстреної хірургічної допомоги на 0.5 ставки за сумісництвом хірургічного відділення в Лисичанську комунальну лікувально-профілактичну установу "Центральна міська лікарня імені Титова".

01.08.2016 позивач переведений на посаду лікаря-ортопеда-травматолога за сумісництвом відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги.

23.08.2017 позивач звільнений з посади помічника командира 4 взводу в Другий воєнізований гірничорятувальний загін за згодою сторін, розірвано контракт.

Також, трудова книжка містить відмітки про проведення атестації робочого місця, а саме:

1) запис №14: 03.06.2005 за результатами атестації робочих місць, підтверджено право на пенсію за Списком №1 на підставі наказу №71 від 03.06.2005;

2) запис №15: 03.06.2010 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пенсію за Списком №1 на підставі наказу №122 від 03.06.2010;

3) запис №16: 03.06.20215 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пенсію за Списком №1 на підставі наказу №45 від 03.06.2015.

Отже, в трудовій книжці позивача наявна інформація про те, що у період з 02.10.2000 по 23.08.2017 позивач працював на посаді, яка віднесена до Списку №1, а також наявна інформація про проведення атестації посади за Списком №1.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу при призначенні пенсії, не враховано до пільгового стажу роботи окремі періоди роботи, дані про які наявні в трудовій книжці позивача.

Зокрема, до пільгового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії не зараховано період роботи з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017.

Позивачем на підтвердження пільгового стажу надано довідку форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу), відповідно до якої щодо позивача обліковується спеціальний стаж на підприємстві з кодом з кодами підстави для обліку спецстажу ЗП3014А1, ЗП3055Е2.

Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 №10-1, передбачено, що до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства: про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні.

Крім того, Постановою ПФУ від 18.06.2014 №10-1 також затверджено форму довідки ОК-5.

Довідка ОК-5 це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, враховуючи інформацію з трудової книжки, індивідуальні відомості про застраховану особу, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем подані достатні документи для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №1 саме за період з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017.

Щодо посилання пенсійного органу на роботу позивача у спірний період за сумісництвом, колегія суддів зазначає наступне.

Із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.09.1989 вбачається, що 02.10.2000 позивач прийнятий на посаду помічника командира 4 взводу в Другий воєнізований гірничорятувальний загін, підписано контракт. 23.08.2017 позивач звільнений з посади помічника командира 4 взводу в Другий воєнізований гірничорятувальний загін за згодою сторін, розірвано контракт.

Тобто, позивач у період з 02.10.2000 по 23.08.2017 обіймав посаду помічника командира 4 взводу в Другий воєнізований гірничорятувальний загін.

Крім того, із записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 встановлено, що в період з 02.03.2009 по 04.06.2013 ОСОБА_1 працював за сумісництвом на 0,5 ставки лікарем ортопедом-травматологом у травматологічному відділенні в Лисичанській комунальній лікувально-профілактичній установі "Центральна міська лікарня імені Титова"; з 06.11.2014 по 31.08.2017 працював за сумісництвом на 0,5 ставки лікарем-хірургом екстреної хірургічної допомоги хірургічного відділення у Лисичанській комунальній лікувально-профілактичній установі "Центральна міська лікарня імені Титова" (01.08.2016 переведений на посаду лікаря-ортопеда-травматолога за сумісництвом відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги).

Сумісництво - це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (приватної особи, підприємця) за наймом. У разі сумісництва передбачається укладення двох трудових договорів за основним місцем роботи та сумісництвом.

Робота вважається сумісництвом за таких умов: наявність основної роботи на умовах трудового договору; робота виконується у вільний від основної роботи час.

Відповідно до статті 102-1 КЗпП України сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Таким чином, робота за сумісництвом не суперечить чинному трудовому законодавству України та не позбавляє права позивача працювати за основним місцем роботи, якій необхідно враховувати при розрахунку стажу роботи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017, підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду роботу з 02.10.2000 по 31.03.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 з 02.10.2000 по 23.08.2017 працював на посаді помічника командира 4 взводу в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні, що відноситься до Списку №1 і дає право на пільгову пенсію.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону №1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії також не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Зазначена позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду у постановах Верховного Суду від 30.12.2021 у справі №348/1249/17, 11.10.2023 по справі № 340/1454/21.

Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку.

Разом з тим, обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI покладено на платника єдиного внеску.

Суд зазначає, що періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до відповідного стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Відтак, відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки остання не може нести за це відповідальність.

Правові висновки суду у даній справі відповідають усталеній практиці Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 31.10.2019 у справі №235/7373/16, від 06.07.2020 у справі №242/2179/17, від 09.10.2020 у справі №341/460/17, від 01.03.2021 у справі №423/757/17, від 31.03.2021 у справі №242/5696/16-а, від 17.11.2021 у справі №242/5635/16-а, а також від 15.06.2022 у справі №383/102/14-а, від 02.08.2022 року у справі № 560/4616/20.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періоду роботу з 02.10.2000 по 31.03.2002 в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №423/757/17 та у постанові від 31.03.2021 у справі №242/5696/16-а.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач не врахувавши до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002 на посаду помічника командира 4 взводу в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні діяв протиправно, тому період роботи позивача з 02.10.2000 по 31.03.2002 має бути зарахований до його страхового та пільгового стажу.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.11.2024 №58 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи з 02.10.2000 по 31.03.2002 та до пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періодів роботи з 01.03.2009 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 30.06.2013, з 01.09.2013 по 31.03.2014, з 01.11.2014 по 23.08.2017 на посаді помічника командира 4 взводу в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Оскільки розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 14.11.2024 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому наявні підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії позивачу на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як визначеного суб`єкта призначення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 по справі № 520/7919/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий