Справа № 469/382/25
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.10.25 Справа № 469/382/25
2-а/469/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С. О.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Бенедюк Л. О.,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Березанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач 09.04.2025 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з даним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 89 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 23.01.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13 січня 2025 року, інструктором ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодшим сержантом ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_1 було складено протокол №8 про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 13 січня 2025 року о 13.00 год. під час проведення звірки облікових даних виявлено, що у період з 14 травня 2024 року протягом 60 днів ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ, та п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 року №1487, під час особливого періоду вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

При складанні протоколу інструктор ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилається на Закон України «Про оборону України» та Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року. У зв`язку із цим, у протоколі № 8 зазначено, що позивач, всупереч наведеним нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Позивач з винесеним протоколом не був згодний, про що намагався зазначити в самому протоколі.

13 січня 2025 року позивача без його згоди з дому забрали на автомобілі працівники поліції і завезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді і був складений протокол № 8 про адміністративне правопорушення.

Позивач є особою з інвалідністю третьої групи довічно, по зору, є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постійно проживає з 1995 року за адресою: АДРЕСА_1 , має військовий квиток.

23 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , було винесено постанову №89 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 17000,00 грн.

На розгляді справи позивач не був. Копію постанови не отримував.

Зі змістом вказаної постанови позивач зміг ознайомитись лише 24 березня 2025 року у Березанському відділі державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), надалі - відділ ДВС, коли не зміг скористатись своєю заблокованою банківською карткою, на яку була перерахована пенсія по інвалідності. Саме у відділі ДВС позивача повідомили про штраф у сумі 34000,00 грн., надали постанову про відкриття виконавчого провадження та копію постанови №89 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 23 січня 2025 року, які додаються.

З постановою №89 по справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2025 року, позивач не згодний, на підставі того, що вона винесена із порушенням законодавства, прав і законних інтересів позивача, а також є необгрунтованою, не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача та порушення ним мобілізаційного законодавства.

Адже, протокол, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова, був складений з низкою порушень та невідповідності чинному законодавству.

По-перше, у протоколі про адміністративне правопорушення № 8 не має посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого діє уповноважена особа, що склала протокол, адже, особа яка склала протокол працює на посаді інструктор та має звання молодший сержант, тобто з протоколу не зрозуміло, чи мав повноваження інструктор ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодший сержант ОСОБА_4 , на складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Також, не було надано відповідачем копії наказу та усіх матеріалів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова. А отже, підстав вважати, що протокол був складений уповноваженою особою відповідача, немає.

По-друге, в протоколі неправильно вказуються нормативно-правові акти щодо порушення позивачем. Інспектором зазначені загальні норми, які регулюють особливий період, натомість не зазначено статті спеціального Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Позивач не погоджується з винесеною постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №89 від 23.01.2025 року, у зв`язку із тим, що оскаржувана постанова повністю повторює ті самі підстави та обгрунтування притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що у протоколі, який не відповідає нормам законодавства щодо складання протоколу, та яким не доведено, що позивач скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Окрім цього, згідно ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.210 КУпАП може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Датою вчинення правопорушення слід вважати 17.07.2024 року, а постанова винесена 23.01.2025року року без дотримання вимог ст.38 КУпАП.

Також зазначав, що при прийнятті постанови не враховано положення примітки до ст.210 КУпАП, саме, згідно примітки положення статей 210, 210-1 Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Посилаючись на наведені обставини позивач, просив суд поновити йому строк для подачі позовної заяви в порядку адміністративного судочинства, та задовольнити позов.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.29-30).

Відповідно до вимог ст.261 КАС України відповідачу було встановлено строк на подачу відзиву та пояснень на позовну заяву з дня отримання ухвали суду.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Позивач пояснював, що він є інвалідом третьої групи, не оновив свої особисті дані у встановлений законом строк через правову необізнаність.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання 15 жовтня 2025 року не з`явився, як і не з`являвся у попередні судові засідання, які відкладалися у зв`язку з його неявкою.

Відзиву на позовну заяву відповідач не надав.

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, оцінивши їх, суд встановив наступні обставини та правовідносини сторін.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою №89 від 23.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 , позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено штраф в сумі 17000,00 грн., що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.18-19).

За текстом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 13 січня 2025 року о 13.00 год. під час проведення звірки облікових даних виявлено, що у період з 14 травня 2024 року протягом 60 днів ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ, та п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 року №1487, під час особливого періоду вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративне правопорушення

Позивач оспорює правомірність вказаної постанови, оскільки він є інвалідом третьої групи, є необізнаним у правових питаннях, і що при прийнятті оскарженої постанови не враховано положення примітки до ст.210 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст.210 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким становлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Знаявної у матеріалах справи копії Протоколу про адміністративне правопорушення №8 від 13.01.2025 року вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у зв`язку з тим, що 13 січня 2025 року о 13.00 год. під час проведення звірки облікових даних виявлено, що у період з 14 травня 2024 року протягом 60 днів ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ, та п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 року №1487, під час особливого періоду вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с.16).

На підставі зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача було складено оскаржувану постанову.

Позивач оспорює правомірність вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.

Оцінюючи доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» усі військовозобов`язані повинні були протягом 60 днів оновити свої особисті дані, тобто до 16 липня 2024 року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вказані вимоги закону у встановлений строк, а саме до 16 липня 2024 року, не виконав, що вбачається, зокрема з його особистих пояснень, наданих у судовому засіданні.

Доказів зворотнього суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а тому, обґрунтовані підстави вважати, що оскаржувана постанова є незаконною, у суду відсутні.

Посилання позивача на те, що він є особою з інвалідністю третьої групи не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення по суті позову, оскільки в законодавстві відсутні будь-які винятки щодо незастосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зокрема до осіб, які мають інвалідність третьої групи.

Тобто, закон не містить застережень щодо того, що його дія не поширюється на осіб, які мають інвалідність третьої групи.

У зв`язку з цим, у суду відсутні правові підстави врахувати зазначені доводи позивача для визнання оскаржуваної постанови неправомірною, як і відсутні підстави врахувати доводи позивача щодо його правової необізнаності, оскільки за змістом ч.2 ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Щодо посилань позивача на те, що оскаржувану постанову було постановлено без дотримання вимог ст.38 КУпАП, суд зважає на наступне.

За змістом ч.9 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Оскільки обов`язок оновити свої дані громадянам законом було встановлено у строк до 16.07.2024 року, то датою невиконання вказаного обов`язку, а відтак датою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП слід вважати 17 липня 2024 року.

Як встановлено судом, виходячи з даних Протоколу про адміністративне правопорушення №8 від 13.01.2025 року той факт, що ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані, було виявлено 13.01.2025 року, а оскаржувану постанову було винесено 23.01.2025 року.

Тобто, адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 в особливий період правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, було накладено не пізніше одного року з дня його вчинення, та протягом трьох місяців з дня його виявлення.

За таких обставин, підстави вважати, що оскаржувану постанову було постановлено без дотримання вимог ст.38 КУпАП, у суду відсутні.

Стосовно доводів позивача у тій частині, що при прийнятті постанови не враховано положення примітки до ст.210 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, за змістом Примітки, що наявна у ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Разом з тим, позивачем у позові не зазначено, і у судовому засіданні не доведено наявність такої можливості удержателя Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Позивачем у позові взагалі не вказано конкретні інформаційно-комунікаційні системи, чи бази (банки) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, і які саме.

Твердження позивача у цій частині обґрунтування позовних вимог мають загальний характер.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позивачем не обгрунтовано і не доведено наявність підстав для незастосування положень ст.210 КУпАП відповідно до примітки до вказаної статті закону, суд вважає, що його доводи у цій частинні обґрунтування позовних вимог врахуванню судом не підлягають.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог відсутні підстави, передбачені законом, а тому у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя: