Справа № 280/619/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/619/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/619/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024 № про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про незгоду з рішенням пенсійного органу про відмову у виплаті грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки хоч і звернулася до пенсійного органу 01.12.2010 із заявою про призначення пенсії за вислугу років, 02.12.2010 продовжила працювати, а отже не отримувала іншого виду пенсію.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно надав оцінку обставинам справи, оскільки позивачка не отримувала іншого виду пенсії.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.2010 перебувала на обліку в органі Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, як працівнику освіти. Наведене не є спірним. При цьому, записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що з 02.12.2010 вона працевлаштувалася на посаду вчителя образотворчого мистецтва, отже нарахування пенсії за вислугу років припинено у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 26.06.2024 ОСОБА_1 набула права на вихід на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивачем подано заяву за призначенням/перерахунком пенсії, на підставі якої органом Пенсійного фонду здійснено переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший з 26.06.2024.

Позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою від 16.07.2024 про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, проте отримала відмову, оформлену рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024 № . Рішення обґрунтоване тим, що позивачу вже призначалася пенсія за вислугу років.

Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернулася до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що позивачка 01.12.2010 реалізувала своє право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому вона не має права на отримання грошової допомоги.

Колегія суддів переглядаючи судове рішення погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так спірним у справі є наявність у позивачки права на отримання грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок № 909).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Схожі спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом. Зокрема, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд.

У постанові від 22.02.2024 у справі № 260/323/20 Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічних правових висновків дотримався Верховний Суд і у постанові від 21.02.2024 у справі № 580/2737/23.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачка 01.12.2010 подала до пенсійного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років. 06.01.2011 пенсійним органом позивачці було призначено пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення з 01.12.2010 (а.с.63),

Проте згідно відомостям, що містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 , відповідно до наказу відділу освіти від 30.11.2010 та наказу по виконанню від 02.12.2010, вона була призначена на посаду вчителя 02.10.2010. (а.с. 3)

26.06.2024 позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення її на інший вид пенсії, а саме відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - пенсію за віком. Отже ОСОБА_1 здійснено перехід на інший вид пенсії.

Верховний Суд у постанові від 22.02.2018 року у справі №310/3774/17 зазначив, що синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 5 Порядку №1191 дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Ці висновки суду касаційної інстанції підтримані у постанові Верховного суду від 05.03.2025 у справі №280/5256/22.

Враховуючи те, що позивач скористалався своїм правом на призначення пенсії за вислугу років з 01.12.2010, а у відповідача, як органу уповноваженого на вирішення питання щодо призначення пенсії виник обов`язок щодо виплати позивачу призначеної пенсії саме з 01.12.2010 та відповідачем такий обов`язок виконано, оскільки нараховано позивачу пенсію за період 01.12.2010 у розмірі 25,22грн, що підтверджується довідкою від 13.08.2024 року (а.с.19), при цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, а отже суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність у позивача права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Крім того, у спірному випадку саме факт реалізації особою права на пенсію будь-якого виду до виходу на пенсію за віком, є визначальним, а не фактичне отримання пенсійних виплат.

Враховуючи вищенаведене, висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року в адміністративній справі №280/619/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак