Справа № 480/342/25
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2025 року Справа № 480/342/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/342/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач) , в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які полягають у незарахуванні до страхового стажу та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в «000»«КомиКуэст Интернешнл»: з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017 та з 27.04.2017 по 11.09.2017 року, а всього 3 роки 10 місяців 18 днів, та в неврахуванні ОСОБА_1 при визначенні розміру пенсійного забезпечення заробітної плати за період роботи машиністом підіймача 6 розряду в « 000»«Коми КуЭст Интернешнл»: з жовтня 2013 по вересень 2017року;
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області:
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в російській федерації у« 000»«КомиКуэст Интернешнл» на посаді машиніста підіймача 6 розряду: з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017 та з 27.04.2017 по 11.09.2017 року;
- при визначенні відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заробітної плати для обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком врахувати заробітну плату за період роботи з жовтня 2013 по вересень 2017 в російській федерації на посаді машиніста підіймача 6 розряду в «ООО»«КомиКуэст Интернешнл», згідно довідок про заробітну плату, які наявні у матеріалах справи;
- здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.05.2024 року та провести виплату донарахованих сум.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивачу з 15.05.2024 року було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому при призначенні пенсії, відповідач не зарахував до страхового та пільгового стажу позивача період роботи на території російської федерації, а також не врахував при обчисленні пенсії заробітну плату за період роботи з жовтня 2013 по вересень 2017 в російській федерації на посаді машиніста підіймача 6 розряду в « 000»«КомиКуэст
Интернешнл». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачам для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Крім того даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі рішення про призначення пенсії та розрахунок стажу.
Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області через систему "Електронний суд" було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.05.2024. При цьому з 01.01.2023 російська федерація припинала участь в Угоді про гарантії прав громадян державучасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991. 23 грудня 2022 року набрав чинності закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 06 березня 1998 року №140/98-ВР. Враховуючи викладене, до страхового стажу не зараховано періоди роботи в "ООО "КомиКуЗст Интернешнл", "КРС "Евразия" з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017, з 18.09.2017 по 22.03.2018, з 23.03.2018 по 16.08.2018, згідно вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 від 23.10.2023 (а.с. 57-58).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу з 15.05.2024 року призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується протоколом про призначення пенсії, а також зазначено представником відповідача у клопотанні про долучення доказів (а.с. 173).
Відповідно до копії вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017 в ТОВ "КоміКуест Іетернешнл" на посаді машиніста підіймача (а.с. 41-44).
Також згідно з довідкою ТОВ "КоміКуест Інтернешнл" від 14.04.2021 № 46 про підтвердження особового характеру роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, позивач у період з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017 працював повний робочий день у ТОВ "КоміКуест Інтернешнл" на посаді машиніста підіймача (а.с. 133 (зворотній бік).
При цьому при призначенні пенсії, відповідачем не було зараховано до страхового та пільгового стажу позивача періоди його роботи з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017 в ТОВ "КоміКуест Інтернешнл", що підтверджуєтья розрахунком стажу (а.с. 176-177).
Також при визначенні розміру пенсії позивача, відповідачем не було враховано заробітну плату за період роботи з жовтня 2013 по вересень 2017 в російській федерації, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 65-68).
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 01.01.2004.
Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Також, ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.
Частиною 1 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно із п. 1 ст. 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Згідно з пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, (в тому числі документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і за вислугу років), передбачені Порядком підтвердження наявного стажу роботи, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.
При цьому статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому, за відсутності трудової книжки або, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017, з 18.09.2017 по 22.03.2018, з 23.03.2018 по 16.08.2018 в ТОВ "КоміКуест Інтернешнл" на посаді машиніста підіймача (а.с. 41-44).
Водночас в матеріалах справи міститься довідка від 30.10.2017 № 1122/03-30, видана ТОВ "КоміКуест Інтернешнл", яка містить відомості про заробітну плату позивача за період з жовтня 2013 по вересень 2017 року (а.с. 87). Водночас в даній довідці зазначено про відрахування в ПФР з 23.10.2013 року страхових внесків по встановленим тарифам. Підставою видачі довідки зазначено особові рахунки за 2013-2017 роки. Також вказана довідка підписана головним бухгалтером та виконуючим директором ТОВ "КоміКуест Інтернешнл", на ній міститься відтиск печатки підприємства. Також до цієї довідки внесені дані про адресу місцезнаходження ТОВ "КоміКуест Інтернешнл", яке видало таку довідку.
Отже зазначена довідка підтверджує сплату страхових внесків роботодавцем.
Крім того в матеріалах справи міститься лист УПФУ в м. Усинське Республіки Комі, наданий на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якому зазначено, що у виписці особового рахунку ОСОБА_1 маються відомості про страховий стаж та страхові внески за період з 23.10.2013 по 31.08.2017. Нарахування та сплату страхових внесків за вказаний період проведено страхувальником ТОВ "КоміКуест Інтернешнл" в повному обсязі (а.с. 99).
При цьому, як зазначено представником відповідача у клопотанні про долучення доказів, даний період не було зараховано до страхового стажу позивача, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинала участь в Угоді про гарантії прав громадян державучасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Водночас, з розрахунку стажу судом встановлено, що даний період також не було зараховано до пільгового стажу позивача (а.с. 175-177).
Крім того відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, при визначенні розміру пенсії позивача, відповідачем не було враховано заробітну плату за період роботи з жовтня 2013 по вересень 2017 в російській федерації (а.с. 65-68).
Суд зазначає, що частиною 2 статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
13 березня 1992 року Україна стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі - Угода від 13.03.1992).
Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Отже дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
В силу положень статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з положеннями статті 7 вказаної Угоди, розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.
Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Суд зазначає, що вказаного Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.
Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Згідно із частиною 2 статті 13 вказаної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховуються при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
При цьому судом враховано, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
01 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-IX Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст.417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).
Проте суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.
Таким чином, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.
Отже, оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації та, відповідно, не враховувати при визначенні розміру пенсії, заробітної плати, отримуваної ним на території російської федерації.
При цьому суд вважає безпідставними доводи відповідача-1 про те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Крім того пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992 р.
Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 2, який був чинний у цей період.
Відповідно до позиції 12.2а підрозділу 2 розділу ХІІ "Хімічне виробництво" Списку 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2016 року № 461) до Списку 2 відносяться машиністи підіймачів.
Отже посада позивача - машиніст підіймачів передбачена Списком № 2.
А відтак суд зазначає, що відповідачем було протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача періодів його роботи з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017, з 18.09.2017 по 22.03.2018, з 23.03.2018 по 16.08.2018 в ТОВ "КоміКуест Інтернешнл" на посаді машиніста підіймача та не враховано при обчисленні розміру пенсії позивача довідку від 30.10.2017 № 1122/03-30, видана ТОВ "КоміКуест Інтернешнл".
При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші довідки, які б містили відомості про заробітну плату отриману позивачем на території російської федерації.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування до страхового та пільгового стажу позивача періодів роботи з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017 в ТОВ "КоміКуест Іетернешнл" на посаді машиніста підіймача та щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії довідки від 30.10.2017 № 1122/03-30, виданої ТОВ "КоміКуест Інтернешнл"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача періоди роботи з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017 в ТОВ "КоміКуест Іетернешнл" на посаді машиніста підіймача; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 15.05.2024 року, із врахуванням при її обчисленні відомості про заробітну плату (дохід), згідно довідки від 30.10.2017 № 1122/03-30, виданої ТОВ "КоміКуест Інтернешнл" та із врахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 13.01.2025 (а.с. 10).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 23.10.2013 по 14.07.2015, з 15.07.2015 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 26.04.2017, 27.04.2017 по 11.09.2017 в ТОВ "КоміКуест Іетернешнл" на посаді машиніста підіймача та щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії довідки від 30.10.2017 № 1122/03-30, виданої ТОВ "КоміКуест Інтернешнл".
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек