Справа № 334/6360/25
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.10.2025
Справа № 334/6360/25
Провадження № 2-а/334/104/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя під головуванням судді Гнатюка О.М., при секретарі Соломоновій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить суд: визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5339886 від 29.07.2025 року в справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що був відсутній факт вчинення адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 , під час розгляду справи не було належним чином з`ясовано чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи наявна в його діях вина тощо.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснивши, що у справі відсутні докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Відеозапис з нагрудного реєстратора працівника поліції не містить фіксації обставин адміністративного правопорушення. Під час спілкування працівниками поліції ОСОБА_1 вказав на те, що ним виконувався маневр обгону транспортного засобу, в зв`язку із чим автомобіль під його керуванням перебував на лівій смузі руху.

Представник відповідача надав відзив, відповідно до якого заперечував можливість задоволення позову. Вказав, що вимоги позивача є безпідставними. Під час несення служби 29 липня 2025 року о 7.29 год. поліцейськими було виявлено порушення водієм вимог ПДР України, а саме вимог п. 11.5 ПДР України водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку. Також представником відповідача разом із відзивом було надано копію відеозапису обставин вчинення правопорушення.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала щодо можливості задоволення позову.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 29.07.2025 року було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5339886, якою на ОСОБА_1 за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень 00 копійок.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 29 липня 2025 року о 7.29 год. на автодорозі М-о6 «Київ-Чоп» 267 км. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила розташування транспортного засобу на дорозі, а саме: рухався в крайній лівій смузі при вільній правій на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, чим порушив п.11.5 ПДР України порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, в зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5339886 від 29 липня 2025 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.1.ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

В свою чергу, диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, представником відповідача надано суду диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, однак вказаним відеозаписом не підтверджується факт порушення ОСОБА_1 п. 11.5 Правил дорожнього руху.

Встановлено, що на наданому суду диску містять два відеофайли «2-2-0058d100-7da2-11f0-933b-cb» та «2-2-bb92c490-7da1-11f0-8c0c-99dc5a8cfa75».

Відеозапис у файлі «2-2-0058d100-7da2-11f0-933b-cb» ведеться 29.07.2025 року о 07.28.26 год. після зупинки транспортного засобу «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 , коли поліцейський озвучує вимоги до водія надати посвідчення водія.

Відеозапис у файлі «2-2-bb92c490-7da1-11f0-8c0c-99dc5a8cfa75» ведеться 29.07.2025 року о 07.26.26 год. На відеозапису видно як по дорозі проїжджають 3 вантажівки та мікроавтобус. При цьому оглядовість реєстратора обмежена лише ділянкою дороги, яка розташована напроти поста поліції. Ділянка дороги, по якій транспортні засоби наближаються до поліцейських на відеозапису не проглядається.

О 07.26.48 год. поліцейський промовляє: «Права?», «Ліва?», «Ліва чи права?», «Поворот».

О 07.27.04 год. на відеозаписі видно автомобіль «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 , який вже зупиняється біля працівників поліції на лівій смузі дороги.

О 7.27.13 год. поліцейський звертається до водія транспортного засобу: «Доброго дня. Ви на Корець їдете? Приміть будь-ласка вправо. Тільки фура їде, почекайте».

О 7.27.25 год. повз автомобіля «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 проїжджає вантажівка, після чого автомобіль «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 з`їжджає на узбіччя з правої сторони дороги.

Працівник поліції повідомив, що причиною зупинки транспортного засобу є порушення вимог п. 11.5 ПДР України, за що його буде притягнуто до відповідальності.

Позивач заперечив вчинення ним даного правопорушення та пояснив, що виїхав у ліву смугу для здійснення обгону іншого автомобіля - вантажівки.

Поліцейський не погоджується із доводами позивача, після чого відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці.

Таким чином зазначений відеозапис не містить безпосередньо обставин вчинення адміністративного правопорушення, а отже не може бути врахований судом як належний доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інших доказів, які б могли бути визнані судом належними та допустимими на підтвердження його вини у вчиненні зазначеного правопорушення, суду не надано.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок проте, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, при цьому відповідач, заперечивши проти задоволення позовних вимог, не представив суду документів та матеріалів, які б могли бути визнані судом як докази вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Крім того при задоволенні позову суд вважає, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом до суду, відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, 122, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 132, 134, 139, 143, 242, 244-246,257,271,286КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5339886 від 29 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях подія і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд.3) суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Суддя: Гнатюк О. М.