Справа № 717/2306/25
Суддя: Кудиба З. І.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №717/2306/25
Номер провадження 2-а/717/83/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Кудиби З. І.

за участі секретаря судового засідання: Житарюк А. С.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №2379 від 28 липня 2025 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , за якою позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та накладено штраф у розмірі 17 000 грн;

- закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

03 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в справі, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано від відповідача копії всіх матеріалів справи.

06 жовтня 2025 року відповідач подав відзив, просячи відмовити в задоволенні позову, посилаючись на законність постанови та на те, що вона прийнята в межах повноважень. 07 жовтня 2025 року до матеріалів долучено копії документів, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

08 жовтня 2025 року розгляд справи не відбувся через тимчасову непрацездатність головуючої судді. Розгляд перепризначено на 15 жовтня 2025 року на 09:30, сторони до суду не з`явилися. 14 жовтня 2025 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Зі змісту позову вбачається, що під час перебування за кордоном позивач ОСОБА_1 не отримував жодних повісток від ІНФОРМАЦІЯ_4 і дізнався про своє нібито перебування у розшуку лише через мобільний додаток «РЕЗЕРВ+». Позивач зазначає, що всі дії відповідача щодо оповіщення про виклик носили формальний характер, без фактичного доведення відомостей про вручення, та без належного повідомлення про необхідність явки.

Під час особистого відвідання І-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 17 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 отримав інформацію про технічну помилку у системі, а також дізнався, що явка на засідання щодо адміністративного стягнення, призначене на 28 липня 2025 року, не є обов`язковою, оскільки адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає відміні.

Незважаючи на це, на адресу позивача рекомендованим листом було надіслано постанову № 2379 від 28 липня 2025 року, яку через перебування за кордоном фактично отримала його мати лише 15 вересня 2025 року.

Таким чином, суд вважає, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відбулася з порушенням вимог КУпАП та відповідних підзаконних актів щодо належного оповіщення про виклик, а відповідач не довів факт надсилання та отримання повістки позивачем, що є визначальним для встановлення обставин справи та притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти позову, зазначає, що 17 липня 2025 року АІТС «Оберіг» була сформована електронна повістка на ім`я ОСОБА_1 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних. Повістка нібито була надіслана до Укрпошти для друку та подальшого оповіщення позивача.

Відповідно до позиції відповідача, посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_4 встановила, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений, проте не з`явився на виклик і не повідомив про поважність причин неявки. Внаслідок цього, на думку відповідача, позивач порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та повинен нести адміністративну відповідальність.

Суд враховує, що наведені відповідачем докази не підтверджують фактичного вручення або отримання повістки ОСОБА_1 , а також не свідчать про наявність умислу порушити законодавство. У зв`язку з цим, суд вважає, що дії відповідача мають формальний характер і не можуть слугувати підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення позивача ОСОБА_1 та надані відповідачем документи, встановив, що під час перебування позивача за кордоном він не отримував жодних повісток від ІНФОРМАЦІЯ_4 і не мав можливості своєчасно з`явитися для уточнення військово-облікових даних. Відомості про нібито неприбуття на виклик позивач дізнався лише через мобільний додаток «РЕЗЕРВ+», де повідомлено про його перебування у розшуку.

Відповідач не надав жодних доказів фактичного вручення позивачу повістки, належного повідомлення про обов`язковість явки та наслідки її невиконання, що є визначальним для встановлення обставин справи та правомірності накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадянин, який отримав повістку про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зобов`язаний з`явитися у зазначене місце та строк. Порядок підтвердження оповіщення встановлено п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року.

Пункт 41 передбачає, що у разі надсилання повістки поштовим зв`язком, належним підтвердженням оповіщення є:

1.день отримання поштового відправлення, підтверджений документами поштового оператора;

2.день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення;

3.день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

У справі ОСОБА_1 встановлено, що поштове відправлення №137 прибуло до відділення с. Рукшин 7 листопада 2024 року, а вже 9 листопада 2024 року було повернуто відправнику, оскільки вручення не було можливим. На конверті відсутній номер мобільного телефону позивача, що унеможливлює належне повідомлення про очікування на нього поштового відправлення. Таким чином, фактичне оповіщення не відбулося, а формальне відправлення поштою не може вважатися належним доказом отримання повістки.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні та чи підлягає адміністративній відповідальності. У цій справі ці обов`язки відповідачем не виконані, оскільки відсутні належні докази вручення повістки, що робить неможливим обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд також керується ст. 77 КАС України, яка передбачає, що обов`язок доведення правомірності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача. В даній справі відповідач не надав доказів, що підтверджують факт належного оповіщення позивача.

Крім того, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи. Суд встановив, що відповідач порушив ці вимоги, оскільки не забезпечив належне оповіщення позивача, що є істотним порушенням процедури розгляду справи та порушує права позивача на захист.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справах про адміністративні правопорушення є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність порушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відсутність таких доказів у матеріалах справи унеможливлює обґрунтоване притягнення позивача до відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріали справи не підтверджують наявність події та складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що робить постанову № 2379 від 28 липня 2025 року неправомірною.

Керуючись ст.ст. 241246, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №2379 від 28 липня 2025 року, винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Закрити адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого при зверненні із адміністративним позовом, у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних коштів ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано апеляційним судом, набирає законної сили після: повернення апеляційної скарги; відмови у відкритті або закриття апеляційного провадження; прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду складено 16 жовтня 2025 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код відсутній).

Суддя Кудиба З. І.