Справа № 522/14679/25-Е
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/380/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Науменко А.В.

за участі секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови серії ОДП №1561581 від 17.06.2025 року, винесеної інспектором з паркування Бондарем В.М. (представник Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради) про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення п. 15.10 ПДР, а саме стоянка на тротуарі не на краю).

Позивач обґрунтовує позов тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки дії інспектора не відповідають принципу законності (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Позивач припускає, що адміністративне стягнення накладено за порушення пп. «в» п. 15.10 ПДР, який дозволяє стоянку легкових автомобілів на краю тротуарів за умови залишення щонайменше 2 м для руху пішоходів, при цьому інспектор зафіксував стоянку «не на краю» тротуару. На підтвердження відсутності порушення Позивач посилається на виконавчу схему поточного ремонту тротуару (м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 2А), з якої, на думку Позивача, чітко вбачається, що ділянка, де було розташовано автомобіль, не входить в межі тротуару, а є відокремленою ділянкою, що прилягає до будинку. Додатково Позивач надає лист від КП «Міські дороги» (балансоутримувача дороги), який підтверджує відсутність технічного паспорта вулиці та документів, що встановлюють розміри та межі тротуару на цій ділянці. Таким чином, Позивач стверджує, що оскільки місце стоянки об`єктивно не є тротуаром (згідно зі схемою), а межі тротуару не встановлені документально, факт порушення п. 15.10 ПДР є недоведеним, а постанова підлягає скасуванню. Позивач також заявляє про необхідність стягнення судових витрат у розмірі 22000 грн.Ухвалою суду від 22.07.2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

15.07.2025 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву.

Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (Відповідач) просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії ОДП 1561581 від 17.06.2025 року, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Факт порушення: 17.06.2025 року інспектором з паркування Бондарем В.М. було виявлено та зафіксовано в режимі фотозйомки адміністративне правопорушення: водій транспортного засобу CHEVROLET VOLT (д/н НОМЕР_1 ) здійснив стоянку за адресою м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2А на тротуарі (не на краю). Це є порушенням пп. «в» п. 15.10 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова винесена відповідно до ст. 14-2 та ст. 279-1 КУпАП, де відповідальність несе власник транспортного засобу ( ОСОБА_1 ), а розгляд справи проводиться інспектором невідкладно після виявлення, без участі особи.

Відповідач наголошує, що пп. «в» п. 15.10 ПДР дозволяє стоянку легкових автомобілів на тротуарі лише за умови одночасного дотримання трьох вимог:

стоянка здійснюється легковим автомобілем;

стоянка здійснюється на краю тротуару;

для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Надані до суду фотознімки підтверджують, що автомобіль Позивача здійснив стоянку не на краю тротуару, порушивши одну з обов`язкових умов.

Відповідач заперечує твердження Позивача про те, що ділянка паркування нібито не є тротуаром, посилаючись на те, що твердження Позивача «є голослівними та не підтверджені жодними офіційними документами». Натомість, відповідно до ДБН В.2.3.-5.:2018, тротуар включає Фронтальну зону, яка є елементом благоустрою загального користування. Відповідач стверджує, що автомобіль було розміщено саме у фронтальній зоні тротуару, безпосередньо перед входом до будівлі, яка не відокремлена від пішохідної частини.

На підтвердження своєї позиції Відповідач посилається на низку судових рішень Приморського районного суду м. Одеси та П`ятого апеляційного адміністративного суду (зокрема, справи № 522/18819/24-Е, № 522/21225/24-Е, № 522/19524/24-Е), де суди вже доходили висновку, що зазначена ділянка є широким тротуаром і не призначена для паркування.

Відповідач також зазначає, що земельна ділянка знаходиться у комунальній власності, а суб`єкт (ВАТ «Спецтехоснастка») не отримував дозволів на розміщення схеми організації паркування, і дорожні знаки, що дозволяють паркування, на цій території відсутні.

Таким чином, Відповідач вважає, що дії Позивача порушили п. 15.10 ПДР, що підтверджується фотодоказами (стоянка не на краю тротуару), і посилання Позивача на відсутність статусу тротуару є безпідставними та спростовуються судовою практикою та нормами ДБН. Постанова є законною, а позов необґрунтованим.

У судове засідання призначене на 14 жовтня 2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.06.2025 року інспектором з паркування Бондарем В.М. (представник Відповідача) винесено постанову серії ОДП № 1561581.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 340 грн.

Порушення полягало у здійсненні стоянки транспортного засобу CHEVROLET VOLT (д/н НОМЕР_1 ) за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 2А, на тротуарі (не на краю), що є порушенням вимог пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху (ПДР)..

Згідно ч. 1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Відповідач (Департамент), наполягає на законності постанови, надавши суду фотознімки, які підтверджують, що автомобіль здійснював стоянку «не на краю» тротуару. Це прямо суперечить обов`язковій умові пп. «в» п. 15.10 ПДР, який дозволяє стоянку лише на краю тротуару. Щодо правового статусу ділянки, Відповідач стверджує, що, згідно з ДБН В.2.3.-5.:2018, ділянка розташована у фронтальній зоні тротуару, яка є його складовою та елементом благоустрою, призначеним для пішохідного руху. Додатково, Відповідач посилається на низку судових рішень Приморського районного та П`ятого апеляційного адміністративного судів (справи № 522/18819/24-Е та ін.), якими раніше вже було встановлено, що ця ділянка є широким тротуаром і не призначена для паркування. Відповідач також наголосив, що дозвільні документи на розміщення паркувальних майданчиків або дорожні знаки, які б дозволяли стоянку на цій території, відсутні (підтверджено листом Департаменту архітектури).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353(далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. (надалі ПДР України).

Правила дорожньогоруху відповідно до Закону України«Про дорожнійрух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДРУкраїни).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14Закону № 3353встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цьогоЗакону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.9ПДР України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За правилами ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.10 ПДР України терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України, забороняється рухтранспортних засобівпо тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимогпунктів 26.1-26.3цих Правил.

При цьому, слід врахувати положення п. 15.10(в) ПДР, а саме в частині визначення умов, з дотриманням яких стоянка в межах тротуару є дозволеною.

Із змісту норми п.15.10 ПДР слідує, що стоянка забороняється, зокрема:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

Відтак, стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива лише у чітких випадках.

Як зазначено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №465/3674/23, із скасуванням рішення Франківського районного суду міста Львова від 09.11.2023 та прийняттям нового про відмову у задоволенні позову:

«Вказані випадки стосуються заборони стоянки транспортних засобів на тротуарі, однак містять два винятки: наявність місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, та розташування легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відмінність між цими допустимими винятками полягає в розташуванні транспортного засобу: у першому винятку на тротуарі за наявності відповідних дорожніх знаків, в другому винятку - на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Водночас, за диспозицією пп.«в» п.15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля проїзної частини автомобільної дороги (вулиці) для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром.

Відповідно до пункту 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів.

[…] Як видно з матеріалів фотофіксації, транспортний засіб […] був припаркований не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що автомобіль позивача був розташований на тротуарі, а не на його краю зі сторони проїзної частини дороги». Аналогічні висновки зроблено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №462/5628/23, із скасуванням рішення суду першої інстанції та відмовою у задоволенні позову, після встановлення парковки транспортного засобу між газоном та сквером, із констатацією його паркування на тротуарі у такий спосіб, що він розміщений не на краю тротуару.

Застосовуючи постанову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.07.2023 у справі № 161/6229/23 зазначив таке:

«Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією зумов длязастосування виняткущодо заборонистоянки натротуарі длялегкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.

Натомість, відповідно до фотознімків, належний позивачу транспортний засіб був припаркований ОСОБА_2 не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, а з іншої сторони до прилеглої будівлі.

За таких обставин, доводи позивача про дотримання нею пп. «в» п.15.10 ПДР є необґрунтованими та безпідставними, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення п.п. «;б» 15.10 ПДР».

Відтак, вирішуючи питання щодо неправомірності притягнення до адміністративної відповідальності необхідно встановити дотримання позивачем умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів, однією із яких є розташування транспортного засобу на краю тротуару.

Суд бере до уваги також постанову Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №464/1703/17 за подібних правовідносин, у якій, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій і направляючи справу на новий розгляд, звернено увагу на таке:

«21. Твердячи про відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності суди попередніх інстанцій виходили з того, що припаркований автомобіль не створював перешкод дорожньому руху і руху пішоходів, а окрім того відповідач не надав доказів того, що цей автомобіль стояв з порушенням ПДР.

22. Колегія суддів погоджується з тим, що для притягнення до адміністративної відповідальності з наведених підстав необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону. У цьому зв`язку створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки (частина третя статті 122 КпАП).

23. У контексті обставин цієї справи треба зауважити, що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.

24. Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху».

При цьому, як уже неодноразово роз`яснено Восьмим апеляційним адміністративним судом, у тому числі у постановах від 04.10.2023 у справі № 461/5201/23, від 13.12.2023 у справі №569/16117/23, від 23.01.2024 у справі №465/3674/23, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішніййого стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром. Крім цього, у постанові від 04.10.2023 у справі № 461/5201/23 суд також, встановивши за матеріалами фотознімків, факт розміщення автомобіля не на краю тротуару зазначив про відсутність обов`язку відповідача у проведенні замірів розташування транспортного засобу.

Крім цього, у контексті обставин справи, суд звернув увагу на те, що для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару до місця паркування автомобіля для до фронтальної частини входу до будинку, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися вздовж тротуару.

Відповідно до наявних матеріалів фото фіксації, належний позивачу транспортний засіб був припаркований не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, а за її межами, ближче до прилеглої будівлі. Паркування автомобіля у зазначеному місці ніяким чином не може трактуватися як таке, що здійснено на краю тротуару і передбачало уникнення руху транспортного засобу, тобто джерела підвищеної небезпеки, по тротуару.

За таких обставин, доводи позивача про дотримання ним п. 15.10(в) ПДР України, ґрунтуються на їх суб`єктивному тлумаченні, а тому є необґрунтованими та безпідставними, відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач відноситься до категорії осіб звільнених від сплати судового збору, судові витрати в даній справі слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, відповідно до статей 33, 121, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: А.В. Науменко