Справа № 320/1437/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1437/24 Суддя (судді) першої інстанції: Парненко В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, які полягають у відмові ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті пенсії з 01.12.2019 року згідно з довідкою виданою Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразово, з 01.12.2019 року щомісячну пенсію згідно довідки, виданою Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року про розмір грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції, здійснивши виплату суми перерахованої пенсії з 01.12.2019 року по дату перерахунку пенсії, з урахуванням проведених раніше виплат та без обмеження максимального розміру пенсії.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає про протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки виданої Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року про розмір його грошового забезпечення, оскільки у відповідача є обов`язок по перерахунку пенсії на підставі нової довідки про складові грошового забезпечення визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 09.08.2023 року № 2600-0202-8/155370 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити, з урахуванням раніше виплачених сум, пенсію ОСОБА_1 починаючи з 01.12.2019, на підставі довідки, виданої Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року.

В іншій частині вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити щомісячну пенсію без обмеження максимального розміру, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити з 01.12.2019 щомісячну пенсію згідно довідки, виданої Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року про розмір грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції, здійснивши виплату суми перерахованої пенсії з 01.12.2019 по дату перерахунку пенсії, з урахуванням проведених раніше виплат та без обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що соціальні гарантії не можть бути звужені, а тому норма про обмеження розміру пенсії на нього не поширюється.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та від 07 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262).

Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України складено довідку № 49/8505 від 07.06.2023 року про розмір грошового забезпечення позивача.

Позивач 01.08.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії на підставі вищезазначеної довідки, виданої Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України.

Листом від 09.08.2023 № 2600-0202-8/155370 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в перерахунку пенсії, з огляду на неприйняття Кабінетом Міністрів України рішення про проведення перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проінформовано, що довідка №49/8505 від 07.06.2025, що надійшла на адресу Головного управління 19.06.2023 за вх. №4914/5 долучена до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 без виконання.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача виник обов`язок проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення позивача станом на листопад 2019 року. Проте, зазначений обов`язок не був виконаний відповідачем. З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважав за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, викладене у листі від 09.08.2023 року № 2600-0202-8/155370, про відмову у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року. Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії однією сумою, оскільки кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.

Оскільки рішення суду щодо задоволених позовних вимог не оскаржується, за відсутності обставин, визначених частиною другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів не надає правової оцінки доводам суду в частині їх задоволення.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Ключовим правовим питанням у межах даної апеляційної скарги, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

Із листа-відповіді Головного управління ПФУ в м. Києві від 09.08.2023 року № 2600-0202-8/155370 вбачається, що останній відмовив позивачу у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом, у тому числі на підставі повторно виданих уповноваженими органами силових міністерств та відомств довідок з оновленим розміром грошового забезпечення, після дати набрання вказаними рішеннями суду законної сили.

Так, станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин, відповідачем не здійснено перерахунку пенсії позивача на підставі довідки виданої Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України № 49/8505 від 07 червня 2023 року, унаслідок чого й виник цей спір.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки позивача, а тому відсутні підстави вважати, що права ОСОБА_1 у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні оскаржених позивачем позовних вимогах слід відмовити, як передчасних.

Відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Разом з тим, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи, однак суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Колегія суддів встановила, що спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а відповідач ще не приймав рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання спірного рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку є порушеними.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду. Апелянт лише просить суд максимально ефективно захисти його права, які можливо будуть порушені у майбутньому.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на перерахунок пенсії, який міститься в матеріалах справи (а.с.12-13), та зазначає, що відповідно до вказано перерахунку відповідач безпідставно здійснює виплату пенсії з обмеженням максимального розміру.

З цього приводу колегія суддів відзначає, що відповідач, під час обрахунку пенсії за попередній період, дійсно зменшив розмір пенсії, втім, суд апеляційної інстанції не приймає такі доводи до уваги, виходячи із наступного.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У разі, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Тобто, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта.

Отже, наявні підстави у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.

Однак, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції не містить мотивувальної частини щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

Так, положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у мотивувальній частині рішення зазначаються: обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Судом першої інстанції під час розгляду справи не зазначено жодних відповідних правових норм, мотивів та обґрунтувань щодо заявленої позовної вимоги ОСОБА_1 .

За таких обставин, судова колегія вбачає підстави для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 19 лютого 2024 року в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Частиною першою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії судді

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі №320/1437/24 - змінити, виклавши його мотивувальну частину щодо частини позовних вимог у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі №320/1437/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р. Вівдиченко

І.О. Грибан