Справа № 678/1351/25
Суддя: Цибульський Д. В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №678/1351/25
Провадження №2-а-678-35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цибульського Д.В.,

при секретарі судового засідання Баранєвич І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №12772 від 15.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

28.08.2025 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна позивача ОСОБА_1 від 28.08.2025 року, в якій він просить: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №12772 від 15.08.2025 року про притягнення його ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн., а провадження у справі закрити; судові витрати по справі стягнути з відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 №12772 від 15.08.2025 року на нього ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Як вбачається з постанови №12772 від 15.08.2025 року у ОСОБА_1 1969 року народження, відсутній військово-обліковий документ, чим порушив у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду. З вказаною постановою він категорично не згодний, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст.201-1 КУпАП від 31.07.2025 року №397, 09.06.2025 року о 15 год. 00 хв., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_3 , 1987 року народження, у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою представників поліції та представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , порушив вимоги абз.1 ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, абз.3 п.п.10-1 п.1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду, отже в протоколі зазначено порушення громадянином ОСОБА_3 , а не ним ОСОБА_1 . Крім того, в графі «Особа, яка склала протокол» відсутній підпис. До протоколу не додано акт відмови від отримання протоколу та не додано доказів самої відмови, а саме відеофіксації вказаного порушення. Відсутній підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням норм КУпАП. Відповідно до абз.2 ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак в порушення вказаної норми закону, під час складання протоколу та перевірки документів, не здійснювалося фото чи відеофіксація, а отже вказаний протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала про і око. і; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення від 31.07.2025 року №397 містить суттєві недоліки, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, що робить його неприпустимим доказом, у зв`язку з чим на його підставі неможливе винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з дотриманням норм КУпАП. Дані недоліки не були враховані під час розгляду справи та винесенні постанови. Таким чином постанова №12772 від 15.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення відносно нього ОСОБА_1 має бути скасована, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

28.08.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було відкрито провадження у даній справі, з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 19.09.2025 року та 20.10.2025 року від останнього до суду надійшли письмові заяви про проведення розгляду справи за його відсутності, без проведення звукозапису, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неодноразово, своєчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, причини неприбуття в судове засідання не повідомив, 08.09.2025 року до суду від начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_4 за №5/4973 від 06.09.2025 року надійшли завірені належним чином копії матеріалів на виконання ухвали Летичівського районного суду Хмельницької області від 28.08.205 року.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.4 ст.229 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Ст.9 КУпАП, визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ст.235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що оператором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 було складено протокол №397 про адміністративне правопорушення від 31.07.2025 року про те, що 09.06.2025 року о 15 год. 00 хв. в приміщенні п`ятого

відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , що (помилково зазначено громадянин ОСОБА_3 , 1987 р.н.) ОСОБА_1 , 1969 р.н., у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників поліції та представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , порушив вимоги абз.1 ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, абз.3 п.п.10-1 п.1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.

Громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 15 серпня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) кабінет №1, а також ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень і зауважень щодо змісту протоколу, а також щодо його складення та щодо суті адміністративного правопорушення та підписання протоколу в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Постановою №12772 від 15.08.2025 року винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 , було накладено штраф у розмірі 17000 грн., а саме за те, що розглянувши протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 31.07.2025 року №397 про те, що ОСОБА_1 , 1969 року народження, відсутній військово-обліковий документ, чим порушив у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду. Скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.

Копію вказаної постанови №12772 від 15.08.2025 року ОСОБА_1 було отримано 22.08.2025 року.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє і по теперішній час.

Ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ встановлено, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

За приписами ч.1 ст.15 та ч.1 ст.18 Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній до 24.02.2022 року) призовний вік громадян України на строкову службу складав з 18 до 27 років, при цьому від призову на строкову військову службу в мирний час звільнялись громадяни України які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 27-річного віку.

Законом України від 11.04.2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (надалі - Закон №3633-ІХ), який набрав чинності з 18.05.2024 року, статті 15 та 16 Закону №2232-ХІІ були викладені у новій редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та передбачають вік громадян з для проходження базової військової служби (призовний вік) від 18 до 25 років. При цьому звільнення від проходження базової військової служби не передбачене у зв`язку із досягненням 25 років.

За приписами ст.33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який ведеться за місцем їх проживання.

Згідно з п.2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.4 Порядку, одним із завдань військового обліку є своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

П.20 Порядку встановлено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.

Отже, Урядом визначено закритий перелік військово-облікових документів для призовників та військовозобов`язаних.

Відповідно до ч.6 ст.22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Такі ж вимоги містить п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, п.25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року.

Згідно з п.49 Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Згідно з п.54 Порядку, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

З аналізу вказаних правових норм можна зробити висновок, що призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

Слід також зазначити, що відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 року передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до п.п.3 і 4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (п.1).

Згідно з п.3 Порядку № 559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).

П.4 Порядку визначає, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): 1) в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); - у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №559.

Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ (п. 2 Порядку №559).

Згідно з п.14 Порядку №559 військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках, зокрема, якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Для отримання (заміни) військово-облікового документа на бланку громадянин зобов`язаний особисто звернутися з письмовою заявою до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (відповідного органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку та надати кольорову фотокартку встановленого розміру. (п.17 Порядку №559)

Ч.10 ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачає, окрім іншого, обов`язок громадяни України, які, зокрема, перебувають на військовому обліку призовників: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (обєєднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

За змістом ч.6 ст.22 Закону № 3543-XII, відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП настає, як за відсутність при собі військово-облікового документа, так і при непред`явленні його за вимогою уповноваженого представника.

У свою чергу, законодавчий припис про необхідність мати при собі і пред`являти за вимогою військово-обліковий документ покладає на особу обов`язок отримати такий документ.

Станом на 24.02.2022 року, позивач ОСОБА_1 , будучи громадянином України та досягнувши на той час 52 - річного віку, був зобов`язаний оформити військово-обліковий документ для військовозобов`язаного.

Отже, оформлення і отримання військово-облікового документу в електронній або паперовій формі залежало від волевиявлення самого позивача ОСОБА_1 , якого він не висловив.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №513/899/16-а.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак суд вважає, що доводи позивача щодо протиправності спірної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, при цьому відповідачем доведено правомірність свого рішення. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до норм КУпАП, адміністративне стягнення накладено посадовою особою, яка має на це повноваження та в межах санкції ч.3 ст.210 КУпАП, в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, підстав для скасування постанови суд не встановив, а отже у задоволенні позові до відповідача слід відмовити за безпідставністю.

В силу положень ст.139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 слід покласти на останнього.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7, 9, 210-1, 247, 251, 280, 293, КУпАП, ст.ст.5, 6, 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 94, 139, 229, 241-246, 272, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №12772 від 15.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у виді сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн - покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо, або через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , емейл: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повний текст судового рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя: Д.В.Цибульський