Справа № 750/11607/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/263/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ? ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати постанову № R18076 від 15 серпня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі ? КУпАП), а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 15 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. Дана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року, який набрав чинності 18 травня 2024 року, військовозобов?язані були зобов?язані оновити свої персональні дані в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки протягом 60 днів, тобто до 16 липня 2024 року. 18 червня 2024 року, в межах встановленого законом строку, позивач виконав указаний обов`язок, що підтверджується записом у військово-обліковому документі в електронній формі, сформованому 04 лютого 2025 року. 04 лютого 2025 року в застосунку «Резерв+» позивач отримав військово-обліковий документ в електронній формі, в якому було зазначено, що позивач має порушення правил військового обліку. Оскільки позивачу не було відомо про вчинені ним порушення, повісток він не отримував, того ж дня позивач направив до відповідача заяву про виправлення в реєстрі «Оберіг» помилки щодо порушення ним правил військового обліку. 07 лютого 2025 року на заяву позивача відповідач надав відповідь, в якій, зокрема, вказав, що позивач є порушником законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки 26 січня 2025 року в умовах особливого періоду в порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повідомив про наявність поважних причин, що унеможливлювали прибуття за вказаною повісткою, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Також, згідно з інформацією з військово-облікового документа, сформованого в застосунку «Резерв+», станом на 20 травня 2025 року позивача розшукував територіальний центр комплектування та соціальної підтримки у зв`язку з порушенням військового обліку; причини розшуку: не прибув вчасно за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; дата початку розшуку 29 січня 2025 року. 15 серпня 2025 року позивач з використанням застосунку «Резерв+» подав заяву, в якій просив розглянути справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення без його присутності, а також визнав, що вчинив адміністративне правопорушення. 16 серпня 2025 року в застосунку «Резерв+» позивач отримав повідомлення про винесення щодо нього оскаржуваної постанови та необхідність сплатити штраф. Згідно з вимогами частини дев`ятої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУПАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП відносить до обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. З дня виявлення правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено адміністративне стягнення, до розгляду справи минуло більше трьох місяців, оскільки: в електронному військово-обліковому документі від 04 лютого 2025 року містилися відомості щодо порушення позивачем правил військового обліку, а тому порушення позивачем правил військового обліку були виявлені і внесені в реєстр «Оберіг» відповідачем до цієї дати; відповідач у листі від 07 лютого 2025 року описав вчинене позивачем правопорушення, а, отже, станом на 07 лютого 2025 року воно було виявлено відповідачем; у військово-обліковому документі від 20 травня 2025 року зазначалось, що відповідач вніс у реєстр «Оберіг» дані щодо початку розшуку позивача 29 січня 2025 року, а тому відповідач виявив правопорушення не пізніше 29 січня 2025 року. Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було порушено вимоги частини дев`ятої статті 38 КУпАП, якими визначено спеціальний строк накладення адміністративного стягнення - три місяці з дня виявлення правопорушення. Оскільки зазначений строк на момент винесення оскаржуваної постанови сплив, застосування до позивача адміністративного стягнення є незаконним. Також, постанова має містити обставини, докази, мотиви, а посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана перевірити строки накладення адміністративного стягнення та обставини справи. Крім того, позивач не отримав копії оскаржуваної постанови, а був лише повідомлений через застосунок «Резерв+» про номер постанови та суму накладеного штрафу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що у зв`язку з неявкою за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно позивача були внесені відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про неналежне виконання ним військового обов`язку. Відповідно до абзацу 8 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов?язані з?являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Однак, у порушення вказаних вимог позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №1888769 від 13 січня 2025 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а тому був притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач не оспорює вчинення ним правопорушення та фактично визнає його, однак намагається ухилитися від відповідальності шляхом неправильного трактування частини дев`ятої статті 38 КУпАП та пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП. Враховуючи положення пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, позивач був належним чином оповіщений про необхідність з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 26 січня 2025 року, оскільки відмітку про відсутність позивача за вказаною оператором поштового зв?язку було проставлено 21 січня 2025 року. Оцінюючи співвідношення забезпечення дотримання прав позивача з принципами забезпечення національної безпеки та захисту суспільного інтересу в контексті спірних правовідносин, пріоритетним є забезпечення дотримання засад національної безпеки та суспільного інтересу, які переважають над інтересами особи, яка правомірно була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

Відповідно до роздруківки інформації, сформованої 04 лютого 2025 року із застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані уточнено вчасно 18 червня 2024 року. Також, міститься відмітка про порушення правил військового обліку (а.с. 14).

З роздруківки інформації, сформованої 20 травня 2025 року із застосунку «Резерв+», також слідує, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані уточнено вчасно 17 травня 2025 року. Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 розшукує ТЦК та СП за порушення військового обліку. Причина розшуку: не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Дата початку розшуку 29 січня 2025 року (а.с. 14 на звороті).

13 січня 2025 року (дата накладення кваліфікованого електронного підпису) керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 видано повістку № 1888769 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з якою йому необхідно з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 , 26 січня 2025 року о 14 год. 00 хв. для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана повістка має QR-код для перевірки чинності повістки (а.с. 36).

Відповідно до копії конверта «Укрпошта» повістка надсилалася позивачу ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, згідно з довідкою про причини повернення/досилання 22 січня 2025 року вказане поштове відправлення було повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 34-35).

15 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № R18076 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. (а.с. 26)

Зі змісту постанови слідує, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ТЦК та СП, встановлений абзацом 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 26).

Оскаржувана постанова не містить підпису позивача.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Згідно із статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення мають міститися інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу, та відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.

Положеннями статті 251 КУпАП (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Також, згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено і він діє і на даний час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки. Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії. Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року (далі Порядок), визначає механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктом 23 Порядку поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до пункту 24 Порядку у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно із підпунктом 1 пункту 27 Порядку під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (пункт 28 Порядку).

Відповідно до пункту 29 Порядку у повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Абзацами 1 та 2 пункту 30 Порядку визначено, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно із пунктом 30-1 Порядку кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Пунктом 41 Порядку визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з інформацією, яка міститься в матеріалах справи, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії повістки № 1888769 позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 год. 00 хв. на 26 січня 2025 року і саме за фактом неявки в указаний час та день відносно нього було винесено оскаржувану постанову.

З копії конверта «Укрпошта» слідує, що повістка надсилалася позивачу ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії конверта та довідки про причини повернення/досилання дана повістка повернулася відповідачу як відправнику, з відміткою про відсутність адресата за адресою, вказаною на поштовому відправленні.

Проаналізувавши вимоги пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, суд зазначає, що належним підтвердженням оповіщення особи про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 є, зокрема, день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

З копії конверта слідує, що поштове відправлення № 318 було прийнято в поштове відділення 13 січня 2025 року та повернуто відправнику 22 січня 2025 року з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Враховуючи наведене, днем проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання є 22 січня 2025 року, оскільки саме в цей день поштове відправлення № 318 було повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Таким чином, враховуючи положення пункту 41 Порядку № 560 позивач був належним чином оповіщеним про виклик до відповідача згідно повістки № 1888769 на 26 січня 2025 року на 14 год. 00 хв.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини дев`ятої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

За приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

При застосуванні положень частини дев`ятої статті 38 КУпАП першочерговим є питання щодо того, чи не закінчився 3 місячний строк з дня виявлення правопорушення. Якщо 3-х місячний строк вже закінчився, то це є безумовною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Застосування ж річного строку, передбаченого частиною дев`ятої статті 38 КУпАП, може мати місце лише в тому випадку, коли з дня вчинення правопорушення минуло більше одного року, безвідносно до того чи закінчився, чи не закінчився 3-х місячний строк з дня виявлення правопорушення.

Так, адміністративне правопорушення вважається вчиненим у той день, коли позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто 26 січня 2025 року. В цей же день правопорушення і було виявлено, оскільки було встановлено, що позивач не прибув за повісткою до ТЦК та СП. Крім того, 29 січня 2025 року позивача вже було оголошено в розшук у зв`язку з неприбуттям за повісткою до ТЦК та СП. Також, 07 лютого 2025 року на звернення позивача відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що позивач є порушником законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки 26 січня 2025 року не прибув за викликом згідно повістки № 1888769 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, станом на 15 серпня 2025 року на дату винесення оскаржуваної постанови, минув строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною дев`ятою статті 38 КУпАП, що не було враховано відповідачем.

Пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що адміністративне стягнення накладено на позивача поза межами строку, встановленого частиною дев`ятою статті 38 КУпАП.

За вказаних обставин, суд знаходить підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № R18076 по справі про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 2101 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя