Справа № 461/2781/25
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2781/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2025 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Романюка В.Ф.,
з участю: секретаря судового засідання Салика С.М.,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бориславський А.Л. у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі та позивача, просить заяву про додаткове рішення задоволити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому не погоджуюється із змістом та мотивацією такої заяви, вважає таку необґрунтованою та протиправною посилаючись на наступне. Зазначає, що відповідна заява до закінчення судових дебатів подана не була оскільки, як слідує з Рішення від 30.09.2025 у справі №461/2781/25 ні Позивач, ні його представник жодних клопотань чи заяв з цього приводу не подавали. Також, зазначає, що судом у Рішенні від 30.09.2025 у справі №461/2781/25 вже вирішено питання щодо стягнення з митниці судових витрат на користь Позивача. Також вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданих послуг не підлягає задоволенню з наступних підстав. Сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу не співмірні із даною категорією спору та із виконаною адвокатом роботою. Представник відповідача зазначає, що наведена адвокатом позивача у позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично є витягами норм законодавства на яке посилається позивач у позовній заяві та може бути використана й у інших справах практично без внесення змін до відповідних процесуальних документів. Позовна заява містить всього 8 сторінок тексту. Тому визначена Представником Позивача сума гонорару за такий позов, дуже завищені. Враховуючи викладене, просить суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в справі 461/2781/25.
Частиною 3 статті 252 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Суд встановив, що 30 вересня 2025 року Галицьким районним судом м.Львова ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України - задоволено. Змінено захід стягнення, накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів на суму 124810,57 грн. та стягнути з бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 484,48 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1)щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2)суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3)судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Як вбачається із позовної заяви, позивачем у п. 5 прохальної частини заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судового збору за подання позову та витрат на правничу допомогу, однак у рішенні від 30.09.2025 було вирішено лише питання про стягнення судового збору.
Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).
Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частинами 5, 6 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Ч. 9 ст. 139 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Статтею 59 Конституції Українивизначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наданими представником позивача доказами підтверджується факт понесення витрат на професійну правничу допомогу за подання позову в цій справі.
Суд зазначає, що розмір вартості послуг адвоката, визначений в договорі, що фактично є гонораром адвоката, та розмір суми, який підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, не є тотожними. Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку фіксовану суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема, безпосередньо договором про надання правової допомоги та детальним описом робіт (наданих послуг).
Із аналізу наданих представником позивача документів на підтвердження обґрунтованості розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а саме у загальній сумі 15 000 грн.), суд вбачає, що розмір таких витрат, хоч і документально підтверджений, однак є не співмірним складності справи та фактичному обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з огляду на таке.
Вказана справа є незначної складності, типовою, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах. Із огляду на це, пошук та аналіз судової практики по суті зводиться до дублювання висновків Верховного Суду про релевантні норми права, аналіз та спосіб їх застосування.
Крім цього, Позивачем ОСОБА_1 оплачено рахунок від 12.06.2025 №25-225 за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 3744,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, визначивши їх у розмірі 5000 гривень, а також витрати за проведення експертизи в сумі 3744,00 грн.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд,
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Романюк В.Ф.