Справа № 463/6147/25
Суддя: Нор Н. В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/6147/25
Провадження №2-а/463/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

представника позивача Присташ І.М.

представника відповідача Шпакова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_1 Чорновус Наталія Федорівна, звернулася в суд з позовною заявою до відповідача просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ № 00876445 від 19.06.2025 року та касувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ № 00876445 від 19.06.2025 року відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.06.2025 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення, в якому містилась постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ № 00876445 датована 19.06.2025року, якою встановлено, що 09.06.2025 року о 13:43 год. водієм транспортного засобу BMW 325 TDS, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м.Львів вул.Винниченка, 16, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП. Постановлено визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500,00 грн. Із даною постановою позивач не згідна, вважає таку винесеною неправомірно, без належного розгляду справи, така є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства України, зокрема ст.245 КУпАП, а тому підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім цього, позивач вважає, що головний спеціаліст інспектор з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІ ДМР Ніколайчук Григорій Олександрович діяв упереджено з метою «виконати план» щодо притягнення до відповідальності учасника дорожнього руху. Таке упереджене відношення виявляється у внесенні неправдивих відомостей у постанову з огляду на наступне. 09.06.2025 року ОСОБА_2 , син позивача, припаркував згадуваний транспортний засіб на паркувальному майданчику за адресою: м.Львів, вул.Винниченка, 16. Оскільки ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства та користується автом своєї матері, на виконання вимог чинного законодавства України, транспортний засіб обладнаний розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» 7.17 ПДР, крім цього, на панелі керування також було розміщено нотаріально посвідчену копію Посвідчення особи з інвалідністю. Зважаючи на те, що жодного вільного місця на той час на майданчиках призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю не було, то авто було запарковане на майданчику для платного паркування. Після того, як ОСОБА_2 повернувся до транспортного засобу, він виявив повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00876445, яке було закріплене за правий двірник. Наступного дня ОСОБА_2 звернувся із заявою до Управління безпеки та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо скасування Повідомлення. Проте до сьогоднішнього дня жодної інформації з приводу скасування повідомлення ОСОБА_2 не отримував. Варто наголосити і на тому, що на сайті Львівської міської ради Управління безпеки та вуличної інфраструктури (https://inspector.lviv.ua/violation) наявні фото із зображенням автомобіля, з яких вбачається наявність в автомобілі моєї довірительки розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю». Відтак, на думку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складення повідомлення та, в подальшому, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП містить також і ознаки дискримінації особи з інвалідністю.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої позовні вимоги мотивує тим, що фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст. 14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів. Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначена адреса вчинення правопорушення із вказівкою на індивідуальний код майданчика для платного паркування. Фото додатку (фото 1-2) було здійснено об 13 год. 27 хв., (про що зазначено в лівому верхньому куті на фото), на якому видно, що транспортний засіб BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, знаходиться на відведеному майданчику для платного паркування, код майданчика для платного паркування OR001. На наступних фото додатку (фото 3-4) видно, що о 13 год. 43 хв. транспортний засіб BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, знаходиться на відведеному майданчику для платного паркування, (код майданчика для платного паркування OR001), однак підтвердження оплати за послуги з користування майданчиком для платного паркування, згідно з даними АСКОП, відсутнє. Оскільки, перша фотофіксація здійснена о 13 год. 27 хв., а друга фіксація о 13 год. 43 хв., з цього випливає, що транспортний засіб перебував на платному паркувальному майданчику без проведення оплати більше 10 хвилин, що є порушенням відповідно до ст. 152-1 КУпАП. Так, діяння було вчинено 09.06.2025 року о 13:43, оскільки на транспортному засобі BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, станом на дату винесення постанови, зареєстровано за позивачем, було здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Винниченка 16, код майданчика для платного паркування OR001, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування. Зазначає, що безоплатне паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, може здійснюватися виключно в межах місць для стоянки, визначеними операторами майданчиків для платного паркування та позначені відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою. У випадку розміщення транспортних засобів поза межами місць, призначених для водіїв, які належать до категорії осіб з інвалідністю або осіб, що їх перевозять, паркування здійснюється на загальних підставах.

У судове засідання з`явилась представник позивача, Черновус Н.Ф., яка підтримала позовну заяву в повному обсязі, та передставник відповідача, Шпакова Т.М., яка заперечила проти задоволення позову.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Щодо строку на оскарження постанови серії ЛВ № 00876445 від 19.06.2025 року, винесеної інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІ ДМР, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП, які свідчать, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом 10 днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається з трекового номеру поштового відправлення, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримано 30.06.2025 року, а тому причини пропуску строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є поважними.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб BMW з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на якому 09.06.2025 року о 13:43 год. було здійснено паркування в межах відведеного майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Винниченка - 16, код майданчика для платного паркування OR001, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги» та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається, син позивача, ОСОБА_2 , має статус особи з інвалідністю 3 групи (серія ДДА №42821, від 18.08.2023 року) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з положеннями п. 2.3 розд. 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.9 розд. 1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Знак 5.43 Правил дорожнього руху «Зона стоянки» позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Табличка 7.14 Правил дорожнього руху «Платні послуги» застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

Відповідно до п. 30 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 (далі - Правила № 1342), під час паркування на майданчику для платного паркування користувач сплачує вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування згідно з тарифом, установленим виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у порядку і межах, визначених законодавством, з урахуванням переліку основних послуг з утримання майданчиків для платного паркування.

Отже, Правилами № 1342 передбачені повноваження виконавчих органів міських рад визначати особливості оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Пунктом 26 Правил № 1342 визначено, що користувач зобов`язаний:

- поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;

- сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;

- розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;

- після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Частина 1 статті 152-1 КУпАП передбачає, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

У примітці до вказаної статті 152-1 КУпАП роз`яснено, що положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Позивач отримала поштове відправлення, в якому містилась постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ № 00876445 датована 19.06.2025 року, якою встановлено, що 09.06.2025 року о 13:43 год. водієм транспортного засобу BMW 325 TDS, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як на 10 хвилин користування майданчиком.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, підтверджується фотофіксація за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 16 обставин порушення позивачем правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу BMW 325 TDS, д.н.з. НОМЕР_1 , в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення - 21.03.2025, час вчинення порушення: з 13 год. 27 хв. до 13 год. 43 хв.

Тобто, паркування на платному майданчику мало місце більше десяти хвилин.

Частинами 6, 7 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» установлено, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Матеріали фотофіксації містять географічні координати місця, де був розташований вищевказаний транспортний засіб у момент вчинення адміністративного правопорушення, а також те, що транспортний засіб позивача має розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Надаючи оцінку таким фактам, суд зазначає, що Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури не доведена фактична наявність на зазначеному паркувальному майданчику зарезервованих місць для безоплатного паркування, які б дозволяли особі з інвалідністю, безперешкодно ідентифікувати їх та реалізувати своє право на безкоштовне паркування.

Своєю чергою, наявність інвалідності у позивача та встановлення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» на його транспортному засобі не заперечується.

Суд також звертає увагу, що держава, встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб не вправі притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг, оскільки це свідчитиме про грубе порушення принципу належного урядування.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії», держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

З огляду на викладене, суд вважає, що за відсутності доведеного факту наявності зарезервованих місць для безоплатного паркування, які б дозволяли особі, яка має пільги, безперешкодно ідентифікувати їх та реалізувати своє право на безкоштовне паркування, позивач як особа з інвалідністю є звільненим від обов`язку його оплати, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Обов`язок доказування відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності своїх дій, рішень чи бездіяльності в адміністративних справах не може бути перекладено на позивача.

За таких обставин, спірна постанова не відповідає критеріям правомірності, що визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню як протиправна.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, відповідачем не надано належних та допустимих доказів для підтвердження здійснення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього було притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В контексті спірних правовідносин, склад адміністративного правопорушення наявний у випадку несплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування особою, у якої був такий обов`язок.

Оскільки позивач на підставі закону, звільнений від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, він не є суб`єктом вказаного правопорушення.

У відповідності до вимог статті 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією № ПН1769814 від 04.07.2025 року. Враховуючи, що відповідачем у справі виступала посадова особа Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, такий судовий збір підлягає стягненню саме за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови задоволити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ№00876445 від 19.06.2025 року відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нор Н.В.