Справа № 320/43695/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року справа № 320/43695/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Консорціум» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд-Консорціум» (далі позивач та/або ТОВ «Трейд-Консорціум», товариство) із позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач та/або контролюючий орган, ГУ ДПС у Київській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 28.05.2024 №27157/0709.

Мотивуючи позовні вимоги позивач стверджує, що відповідач порушив порядок призначення документальної позапланової невиїзної перевірки, зазначає про наявність колізій норм права при визначенні граничних строків розрахунків за експортними операціями та наголошує на наявності обставин введення в Україні воєнного стану, як форс-мажорних обставинах, що вплину на виконання ним свого обов`язку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову.

22.10.2024 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 11.10.2024 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

23.12.2024 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки загальна сума позовних вимог становить 11 950 848,96 грн, що значно перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

03.01.20245 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечує, стверджуючи, що оскаржуване рішення прийнято в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень. Представник ГУ ДПС у Київській області наголошує, що товариством порушено вимоги частини 2 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції» та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 клопотання відповідача Головного управління ДПС у Київській області від 23.12.2024 - задоволено, постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи №320/43695/24 за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

28.03.2025 представником позивача через підсистему «Електронний Суд» подано клопотання про проведення розгляду адміністративної справи №320/43695/24 в режимі відеоконференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням Системи відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів. До клопотання додано докази направлення вказаного клопотання іншим учасникам процесу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 у задоволенні клопотання представника позивача від 28.03.2025 про розгляд справи № 320/43695/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

21.07.2025 канцелярією суду зареєстровано заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Консорціум» - адвоката Тіщенко Вікторії Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій просить суд розгляд справи №320/43695/24, у т.ч. призначене на 29.07.2025 судове засідання, провести за участі представника позивача - адвоката Тіщенко Вікторії Володимирівни в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 заяву представника позивача задоволено та ухвалено розгляд адміністративної справи № 320/43914/24, тому числі судове засідання, призначена на 29.07.2025 о 10:00 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням Системи відоеконферензв`язку.

В судовому засіданні 12.09.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у той час, коли представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Згідно з частиною 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Беручи до уваги наявне в матеріалах справи клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та з огляду на те, що сторонами не висловлено заперечень стосовно подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, суд керуючись положеннями частини 3 статті 194 КАС України протокольною ухвалою ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

На підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79, статті 82, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, наказу ГУ ДПС у Київській області від 04.03.2024 № 550-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Консорціум» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними Контрактами № 07/04-1 від 07.04.2023 з нерезидентом ТОВ «ОТУКЕН (РЕСПУБЛІКА КАЗАХСТАН) та № 22/05-23 від 22.05.2023 з нерезидентом ТОВ «ВЕЛЛЕТ» (РЕСПУБЛІКА КАВЗАХСТАН), за період з 07.04.2023 по 10.04.2024, за результатами якої складено акт перевірки від 17.04.2024 № 25119/10-36-07-09-10/42277158 (далі акт перевірки) (т. 1, а.с. 41-48).

У висновках акта перевірки зафіксовано наступні порушення позивачем валютного законодавства:

- частини 2 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції» та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», а саме порушено граничні строки розрахунків по зовнішньоекономічному Договору від 07.04.2023 № 07/04-01, який укладено з компанією ТОВ «ОТУКЕН (РЕСПУБЛІКА КАЗАХСТАН), на загальну суму в сумі 139 500,00 дол. США (екв. 5 101 319,70 грн) та за договором від 22.05.2023 № 22/05-23 з нерезидентом ТОВ «ВЕЛЛЕТ» (РЕСПУБЛІКА КАВЗАХСТАН) на загальну суму в сумі 650 000,00 євро (екв. 25 976 600,00 грн).

Тут і надалі висновки акта перевірки (т. 1, а.с. 45 (зворотній бік)).

На підставі висновків акта перевірки, за порушення положень частини 2 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції» за період з 07.04.2023 по 10.04.2024, керуючись підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, частини 5 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції» ГУ ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 28.05.2024 № 27157/0709, яким до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Консорціум» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штираф) та/або пені у сумі 11950848,96 грн (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 36-37).

Не погоджуючись зі спірним рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За правилами визначеними в пункті 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Разом з цим підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України регламентовано, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до вимог пунктів 78.4-78.8 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Слід зауважити, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги стверджує про порушення контролюючим органом порядку призначення документальної позапланової невиїзної перевірки, адже відповіді на запити відповідача, товариством було надано в межах строків, встановлених ПК України.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, як підставам для задоволення адміністративного позову, суд зауважує про наступне.

З матеріалів слідує, що ГУ ДПС у Київській області за результатами отримання від Державної податкової служби України листа від 04.01.2024 № 208/7/99-00-07-05-01-07 (вх. № 42/8 від 04.01.2024), яким скеровано витяг з інформації Національного банку України (лист від 26.12.2023 № 25-0005/95512/БТ) про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів, станом на 01.12.2023, на підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4 статті 20, статті 72, пункту 73.3 статті 73 ПК України скеровано позивачу запит про отримання інформації від 11.04.2024 № 519/12/10-36-07-09 (далі Запит) (т. 1, а.с. 121-122).

Запит отримано товариством 31.01.2024, що підтверджується матеріалами справи (т. 1, а.с. 123).

Водночас на 3 аркуші акта перевірки (т. 1, а.с. 128) зазначено, що позивач на запити «Про надання документів» від 29.12.2023 № 29288/12/10-36-07-09 (т. 1, а.с. 53) надано первинні документи від 05.02.2024 № 1/02 вих. (вх. ГУ ДПС у Київській області № 10602/6 від 12.02.2024) (т. 1, а.с. 56-67) та від 11.01.2024 № 519/12/10-36-07-09 (т. 1, а.с. 65) надано первинні документи від 20.02.2024 № 3/02 вих. (вх. ГУ ДПС у Київській області № 14691/6 від 23.02.2024) (т. 1, а.с. 68-90).

Як вже було вказано судом вище, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України регламентовано, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Отже, за змістом вказаних приписів призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема, з підстави, передбаченої підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, передує ненадання (надання не у повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.

Суд зауважує, що надання платником податків відповіді на запит контролюючого органу не є безумовною підставою для формування висновку про відсутність правових підстав для призначення перевірки, підстави для проведення якої регламентовано підпунктом 78.1.1 статті 78.1 статті 78 ПК України. Суд наголошує, що ключовим є обставини надання платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання задля спростування отриманої інформації щодо порушення платником податків, зокрема, валютного законодавства.

Варто зазначити, що у своїх Запитах контролюючий орган зазначив про отримання податкової інформації, яка свідчить про виявлені факти порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та просив, серед іншого надати виписки банку, платіжні доручення в іноземній валюті з поточних рахунків, які підтверджують факт сплати / надходження коштів, висновки Мінекономрозвитку щодо продовження строків розрахунків, сертифікати про засвідчення форс-мажорних обставин тощо.

Суд звертає увагу, що документи позивачем не були надані в повному обсязі, відтак, застосування положень підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України контролюючим органом є правомірним.

Що ж стосується безпідставного, на думку позивача, застосування контролюючим органом положень підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 1 серпня 2023 року, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансферним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що на документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальні позапланові перевірки з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальні позапланові перевірки нерезидентів (представництв нерезидентів) положення пункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не діють. Тобто проведення зазначених перевірок не зупиняється.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що всі доводи товариства щодо порушення порядку призначення документальної позапланової невиїзної перевірки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відтак, суд переходить до дослідження наявність / відсутності порушень позивачем норм валютного законодавства, що викладені в акті перевірки.

Так, щодо суті встановленого порушення, суд зауважує наступне.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі Закон № 2473-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Приписами статті 4 Закону № 2473-VIII визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону № 2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (ч. 4 ст. 11 Закону № 2473-VIII).

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону № 2473-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Органи валютного нагляду обмінюються інформацією щодо виявлених порушень валютного законодавства, отриманою ними під час здійснення валютного нагляду, з метою реалізації повноважень у сфері валютного регулювання та нагляду (ч. 12 ст. 11 Закону № 2473-VIII).

Положеннями частини 1 статті 13 Закону № 2473-VIII, серед іншого визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (ч. 2 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Пунктом 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Національного банку України від 07.07.2022 № 142, передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Постановою Правління Національного банку України № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову № 18 доповнено, зокрема пунктами наступного змісту:

« 14-2. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»;

« 14-4. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

В подальшому, до пункту 14-2 Постанови №18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри « 90» було замінено цифрами « 120», а з 07 липня 2022 року-цифри 120 замінено цифрами 180 (постанови Правління НБУ № 113, № 142 відповідно).

За приписами частини 5 статті 13 Закону № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

При цьому згідно частини 6 статті 13 Закону № 2473-VIII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Разом з цим положеннями частини 4 статті 13 Закону № 2473-VIII регламентовано, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.

Судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що між ТОВ «Трейд-Консорціум» та ТОВ «ОТУКЕН» (РЕСПУБЛІКА КАЗАХСТАН) (далі нерезидент 1) укладено договір купівлі-продажу від 07.07.2023 № 07/04-1 (далі Договір 1) (т. 1, а.с. 59-60).

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Договору 1 продавець (позивач) зобов`язується передати, а покупець (нерезидент 1) прийняти та сплати визначений за цим договором транспортний засіб бувший у використанні у порядку та на умовах, визначених цим договором, іменований в подальшому «Товар».

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Договору 1 ціна товару, вказаного у пункті 1.2 договору, складає 139 500 доларів США.

Строк оплати протягом 30 днів від дати передачі Товару, але не пізніше 365 календарних днів з дати передачі Товару або іншого строку повернення валютної виручки, встановленого законодавством України.

Товар експортовано товариством нерезиденту 1 відповідно до електронної митної декларації від 10.04.2023 № 23UA85U3 (т. 1, а.с. 61).

Крім цього, судом встановлено, що між товариством та ТОВ «ВЕЛЛЕТ» (РЕСПУБЛІКА КАЗАХСТАН) (далі нерезидент 2) укладено договір купівлі-продажу від 22.05.2023 № 22/05-3 (далі Договір 2), відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець (нерезидент 2) зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного Договору транспортні засоби та спецтехніку, найменування, марки (моделі) яких, а також їх технічні характеристики та ідентифікаційні номери агрегатів зазначені у Додатках, які є невід`ємною частиною цього договору, іменовані в подальшому «Товар» (т. 1, а.с. 71-72)

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Договору 2 загальна сума договору складається з вартості Товару, згідно всіх погоджених впродовж строку дії Договору Додатків, та орієнтовано становить 5 000 000 євро.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Договору 2 строк оплати: протягом 90 календарних днів з дати поставки Товару, якщо інше не зазначено в Додатках до цього Договору, але не пізніше закінчення строку повернення валютної виручки, встановленого законодавством України.

До Договору 2 сторонами складено та підписано Додаток 1 від 22.05.2023 (т. 1, а.с. 73), Додаток 2 від 22.05.2023 (т. 1, а.с. 74), Додаток 3 від 22.05.2023 (т. 1, а.с. 75), Додаток 4 (т. 1, а.с. 76), Додаток 5 (т. 1, а.с. 77).

Крім того сторонами складено та підписано акти приймання-передачі від 21.06.2023 (т. 1, а.с. 78-82).

Товар імпортувався відповідно електронних митних декларацій № № 23UA40U6, 23UA41U5, 23UA42U4, 23UA44U2, 23UA45U1 від 21.06.2023 (т. 1, а.с. 83-88).

Додатковою угодою до Договору купівлі-продажу від 22.05.2023 № 22/05-23 змінено пункту 2.1 Договору та викладено його у наступній редакції: « 2.1 Строк оплати: протягом 365 календарних днів з дати поставки Товару, якщо інше не зазначено в Додатках до цього Договору, але не пізніше закінчення строку повернення валютної виручки, встановленого законодавством України. ».

Аналогічні за змістом зміни внесено і пункти 3 Додатків до договору (т. 1, а.с. 88).

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження надходження від нерезидентів на рахунок позивача валютної виручки за укладеними Договорами. Окреслене і не заперечується товариством.

Натомість позивач вказує про наявність колізій двох норм права, зокрема Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземні валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 (далі Постанова № 5) та положення Постанови № 18 в частині визначення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Товариство наголошує, що визначаючи умови у строк оплати в Договорах, сторони керувались положеннями Постанови № 18.

З приводу окреслених тверджень, суд зауважує, що відповідно до пунктів 21-23 розділу ІІ Постанови № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення:

1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;

2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України, відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" (далі - Закон про валюту), винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки.

Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

Натомість Постановою № 18 регламентовано, що банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою. Банкам забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню.

Отже, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою №18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 № 520/2941/24.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що доводи позивача у наведеній частині є безпідставними та необґрунтованими. Тому, такі твердження не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог.

Що ж стосується обставин введення в Україні воєнного стану, як підстави для формування висновку про наявність впливу на неспроможність позивачем виконати встановлений валютним законодавством обов`язок щодо здійснення розрахунків за операціями з експорту товарів, суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Повертаючись до особливостей справляння податків в умовах воєнного стану, суд звертає увагу на зміст пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, за яким платник податків звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання податкового обов`язку у випадку неможливості його виконання. Вказана норма передбачає конкретну підставу для невиконання податкових правил - об`єктивна нездатність їх дотримання.

Суд наголошує, що жодна правова норма не повинна тлумачитися як така, що дозволяє умисно вчиняти правопорушення, при цьому не ставлячи в залежність від наявності конкретних фактичних обставин, які б могли обґрунтувати неможливість дотримання правила поведінки. Інакше це створює системні ризики для підтримання правопорядку і може призводити до деструкції належного порядку розвитку суспільних відносин.

Серед іншого, слід звернути увагу, що на момент вчинення діяння платник податків діяв свідомо та мав керуватися нормами права, чинними у відповідному темпоральному проміжку.

Суд зауважує, що на підтвердження наявності форс-мажорних обставин позивач надає сертифікат Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, відповідно до якого ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Сертифікат ТПП) (т. 1, а.с. 90).

Суд надаючи оцінку окресленому Сертифікату ТПП зазначає, що він не може бути єдиною і беззаперечною обставиною для звільнення платника податків від відповідальності, а такий сертифікат має оцінюватися у сукупності з іншими обставинами, які підтверджують або спростовують позицію контролюючого органу про фактичну можливість позивача виконати свій податковий обов`язок вчасно.

Варто наголосити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами (постанови від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16). Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

Суд зауважує, що порушення допущено позивачем у 2023 році, оскільки відповідні зовнішньоекономічні договори укладені у цей період. Наданий Сертифікат ТПП не підтверджує та не дає можливість суду стверджувати, що введення в Україні воєнного стану мало вплив обставин непереборної сили на можливість виконання товариством свого обов`язку.

Відтак, всі посилання товариства у наведеній частині за висновком суду є безпідставними.

Додатково суд зауважує, що товариством під час вирішення спору по суті не було надано висновки центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на продовження термінів розрахунків за Договором 1 та Договором 2 (далі Висновки).

Такі Висновки не були надані й під час перевірки, що зафіксовано на 5 аркуші та 8 аркуші акта перевірки.

Жодних заперечень щодо окресленого позивачем ані у позовній заяві, ані під час розгляду справи не висловлено.

Крім цього в матеріалах справи відсутні довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов Договору 1 та Договору 2 щодо виникнення т закінчення дії форс-мажорних обставин.

Отже, аналіз наведеного в сукупності свідчить про порушення ТОВ «Трейд-Консорціум» частини 2 статті 13 Закону № 2473-VIII.

Як вже було вказано вище частиною 5 статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до частини 7 статті 13 Закону № 2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідно до розрахунку пені за порушення термінів розрахунків відповідно до вимог частини 5 статті 13 Закону № 2473-VIII пеня розрахована контролюючим органом наступним чином:

За Договором 1 за період з 07.10.2023 10.04.2024 (дата завершення перевірки);

За Договором 2 щодо кожної поставки (експорту) товару нерезиденту 2 за період з 18.12.2023 10.04.2024 (дата завершення перевірки).

Суд зауважує, що за окреслені періоди позивачем не надано до суду жодних належних та достатніх доказів для формування висновку про можливість застосування положень частини 7 статті 13 Закону № 2473-VIII.

Повідомлені товариством обставини про подання позову до суду, вже після завершення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перевірки не є підставою для висновку про невірний розрахунок відповідачем пені й, як наслідок не може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Резюмуючи викладене, суд вважає підтвердженими в ході розгляду справи порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд-Консорціум» положень частини 2 статті 13 Закону № 2473-VІІІ «та пункту 14-2 Постанови № 18, а саме порушення граничних строків розрахунків по зовнішньоекономічному Договору від 07.04.2023 № № 07/04-01, який укладено з компанією ТОВ «ОТУКЕН (РЕСПУБЛІКА КАЗАХСТАН), на загальну суму в сумі 139 500,00 дол. США (екв. 5 101 319,70 грн) та за договором від 22.05.2023 № 22/05-23 з нерезидентом ТОВ «ВЕЛЛЕТ» (РЕСПУБЛІКА КАВЗАХСТАН) на загальну суму в сумі 650 000,00 євро (екв. 25 976 600,00 грн).

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України. Відтак адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.