Справа № 489/6260/25
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6260/25
Провадження № 2-а/489/147/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , який приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,

представника відповідача Ахіджанової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив

В серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5326944 від 27.07.2025. Також просив суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.07.2025 працівником поліції відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення, відповідно до якої він начебто керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 82 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим перевищив максимальне обмеження швидкості руху на 32 км/год; швидкість руху вимірювалась приладом TRUCAM TC 008348, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Свою провину у вчиненні даного правопорушення ОСОБА_1 заперечує. Посилається на те, що вказані у постанові обставини не відповідають дійсності. Зазначає про те, що 27.07.2025 він під`їжджав на своєму автомобілі разом із дружиною і малолітнім сином до м. Миколаєва. З метою знайти найближче укриття поспішав, оскільки кілька хвилин тому пролунала повітряна тривога по Миколаївській області і м. Миколаєву. При в`їзді до м. Миколаєва він був зупинений працівниками поліції за начебто перевищення швидкості руху. Позивач заявив клопотання про необхідність отримання правничої допомоги (спілкування з адвокатом). Поки він спілкувався з адвокатом за допомогою засобів зв`язку, працівник поліції вручив йому вже роздруковану постанову серії ЕНА № 5326944. Тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не проводився, йому не було надано можливості ознайомитись із відеозаписом фіксації начебто скоєного ним правопорушення, він не мав можливості надати свої пояснення та заперечення. Зокрема, ОСОБА_1 вказував на те, що він діяв у стані крайньої необхідності з метою пошуку найближчого укриття та збереження життя.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

14.08.2025 на адресу суду від представника Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на правомірність дій працівників поліції. Також зауважував на встановлену законом можливість використовувати прилад TRUCAM для вимірювання швидкості.

Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19.08.2025 суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; позивач ОСОБА_1 приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

08.09.2025 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про зміну предмету і підстав позову. В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що 14.08.2025 начальник УПП в Миколаївській області скасувала постанову УПП в Миколаївській області про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5326944 від 27.07.2025 і направила справу на новий розгляд. При цьому дату нового розгляду справи позивачу повідомлено не було. Випадково із додатку «ДІЯ» позивач дізнався, що 28.08.2025 відбувся новий розгляд справи про адміністративне правопорушення та щодо нього складено нову постанову серії ЕНА № 5589050. З даною постановою позивач також не погоджується та просить суд її скасувати. При цьому в прохальній частині заяви про зміну підстав та предмету позову позивачем зазначено серію та номер постанови, яка оскаржувалась ним первісно.

10.10.2025 із використанням системи «Електронний суд» від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог/зміну предмету позову. Відповідно до даної заяви позивач посилається на попередньо викладені обставини та просить суд:

- визнати протиправними дії Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції щодо розгляду матеріалів адміністративної справи, за наслідками якої складена постанова ЕНА № 5589050 від 28.08.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 ;

- скасувати як незаконну постанову ЕНА № 5589050 від 28.08.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 ;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , який приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав заву про зміну предмету позову від 10.10.2025 та просив суд прийняти її до розгляду. Також просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду заяву ОСОБА_1 від 10.10.2025 про уточнення позовних вимог/зміну предмету позову прийнято до розгляду.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Ахіджанова О.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. На питання суду пояснила, що з`ясувала в IT-відділі причину розбіжностей щодо місця вчинення правопорушення у наданих суду доказах щодо фіксації правопорушення на прилад TruCam (автодорога Н -11 313 км) та у винесеній постанові (автодорога Н -11 258 км), тим що на час складення постанови лунала повітряна тривога і планшет працівників поліції, в якому місце правопорушення визначається автоматично, визначилося неправильно через некоректно працюючий GPS. Представник пояснила, що патрульні, що складали постанову це просто не помітили, хоча виправити це було можливо вручну.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5326944 від 27.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 27.07.2025 о 12:19, дорога Н-11 258 км, рухався зі швидкістю 82 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 32 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 008348, зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 474689, чим порушив п. 12.9.б ПДР України (а.с. 4-6).

Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Відповідно до рішення від 14.08.2025 щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 5326944 від 27.07.2025 начальником управління патрульної поліції в Миколаївській області Човпан О.Ю. постанову ЕНА № 5326944 від 27.07.2025, винесену поліцейським 1 роти 1 батальйону УПП в Миколаївській області молодшим лейтенантом поліції Тихоновим О.Ю. скасовано, матеріали справи гр. ОСОБА_1 направлено на новий розгляд. При цьому в якості підстави для скасування постанови зазначено, що зі змісту постанови ЕНА № 5326944 за ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено,що час вчинення правопорушення в ній визначено як 12:19 год., хоча згідно відео з приладу TruCam ТС 008348 швидкість 82 км/год. автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була зафіксована о 12:08 год. (а.с. 77-78).

В подальшому, 28.08.2025 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 бат. УПП в Миколаївській області Тихоновим О.Ю. було винесено постанову серії ЕНА № 5589050, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 27.07.2025 о 12:08 год. на дорозі П-11 258 км. рухався зі швидкістю 82 км/год в зоні дії дорожнього знаку3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 32 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 008348, зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 474889, 474545, чим порушив п. 12.9.б ПДР України (а.с. 83, зворотня сторона).

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно положень п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями п. 12.9.б ПДР України встановлено, що Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.08.2025 серії ЕНА № 5589050, містить відомості про фіксацію порушення засобом TruCam ТС 008348.

Відповідачем Департаментом патрульної поліції до відзиву на позовну заяву долучено відеозапис з приладу TruCам 008348 з результатами фіксації руху транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

Наданий відеофайл містить запис проїзду транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також відповідачем надана роздруківка з TruCам 008348, яка містить ідентифікуючу інформацію: дату та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення (Н-11, 313 км); географічні координати місця вчинення правопорушення; швидкість руху автомобіля; номер приладу TruCам.

Позивач, не заперечуючи факт перевищення ним швидкості руху, зазначає про неможливість здійснення фіксації порушень швидкості за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCам, який інспектор тримає в руках.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32848, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 03.12.2024 та чинного до 03.12.2025, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС008348, який використовувався для вимірювання швидкості позивача, є придатним до застосування (а.с. 61).

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. Його основне призначення це експлуатація в ручному режимі за утримання приладу в руках за безпосередньої участі оператора.

Згідно з технічними характеристиками прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як достовірний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання.

При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача саме таким чином вплинуло на результат вимірювання, оскільки відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Окрім викладеного, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання.

Отже, можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі, що істотно впливає на здійснені ним виміри.

Щодо тверджень позивача про вчинення ним адміністративного правопорушення в умовах крайньої необхідності, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, судом встановлено, що обставини позову в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1, 2 ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст.283 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 року по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій".

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) також визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові зазначено місце вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення як «дорога Н-11, 258 км». Натомість з долучених самим відповідачем до відзиву письмових доказів (фотознімок з приладу TruCам 008348 з результатами фіксації руху транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) вбачається, що фіксація швидкості даного транспортного засобу відбулась в наступному місці «Н-11, 313 км». Вказане підтверджується також фотознімками, долученими до відзиву, на яких зображений знак з обмеженням швидкості руху та покажчик, що засвідчує його розташування «314 км».

За таких обставин, між змістом постанови про адміністративне правопорушення та доказами, долученими до матеріалів справи, існують суттєві розбіжності (55 км) щодо визначення місця начебто вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Це не дозволяє суду достовірно встановити, де саме було начебто вчинене інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, чи встановлене на даній ділянці руху обмеження швидкості, яке саме, тощо.

Враховуючи викладене, з урахуванням наданих доказів, встановлення вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза розумним сумнівом не виявляється можливим. Відповідно його позовні вимоги в частині скасування постанови серії ЕНА № 5589050 від 28.08.2025 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази виникнення розбіжності у визначенні місця вчинення адміністративного правопорушення з вини працівників поліції, розгляд справи відбувався у відповідності до вимог діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій працівників УПП в Миколаївській області є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа; при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції не є самостійною юридичною особою, позовні вимоги задоволено частково, то судові витати у розмірі 605,60 грн. підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5589050 від 28.08.2025 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст рішення складено 17.10.2025.

Суддя Г.А. Микульшина