Справа № 480/9239/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р.Справа № 480/9239/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 04.07.25 по справі № 480/9239/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просило:

1. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.01.2022 року №6, яким до товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 20000,00 грн. внаслідок порушення вимог абзаців 1,4, п а абзацу 6 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з абзацом 2 п.128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України;

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.01.2022 року №6, яким до товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1000000,00 грн. внаслідок порушення вимог пункту б абзацу 6 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.01.2022 року №6, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 20000,00 грн. внаслідок порушення вимог абзаців 1,4, п а абзацу 6 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з абзацом 2 п.128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу Україн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.01.2022 року №6, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1000000,00 грн. внаслідок порушення вимог пункту б абзацу 6 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13,м. Суми, Сумська область,40009, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" (вул. Весняна, 36,м. Шостка, Шосткинський район, Сумська область,41100, ) судовий збір у сумі 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) грн. 00 коп. та 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач, Головне управління ДПС у Сумській області, не погодившись з даним рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ «Норд Трек» зареєстровано за адресою: 1100, Сумська обл., місто Шостка, вулиця Весняна, будинок 36.

Основним видом економічної діяльності ТОВ «Норд Трек» є «Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.» (код КВЕД 23.99).

Товариство з обмеженою відповідальністю НОРД ТРЕК, позивач, користується на підставі Договору про довірче користування № В-12 від 03.04.2019р. з ТОВ ВАНТ ЛТД, власником, мобільним асфальтобетонним заводом ASTEC Voyager 120, потужністю 120 т/ год, за адресою: Сумська область, Конотопський район, (Кролевецький район), м.Кролевець, вул.Транспортна, 15 (далі - АБЗ). Згідно інвентарної картки №33/0 обліку обєкта основних засобів від 01.11.2018р. по ТОВ ВАНТ ЛТД вказується, що асфальтобетонний завод ASTEC Voyager 120 складається з двох напівпричепів (р.№22426ВМ (свідоцтво про реєстрацію машини сер.ЕЕ №169870), р.№ НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію машини сер. НОМЕР_2 ), рік випуску 2018.

Декларація про відповідність № UA.TR.050D.1262-18 від 24.10.2018.

АБЗ виробляє суміші асфальтобетонні, щебенево-мастикові асфальтобетонні суміші, що відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7-119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови», ДСТУ Б В.2.7-127:2015 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон щебенево-мастикові. Технічні умови», ДСТУ 8959:2019 Асфальтобетонні суміші та асфальтобетон дорожні на основі бітумів, модифікованих полімерами. Технічні умови. Вказане підтверджується Атестатом виробництва № UA.OD.AI.0060-21, виданим ДГ1 «Одесастандартметрологія», термін дії з 29.11.2020р. до 28.11.2024р.

Згідно з ОЗ-3 до характеристик технологічного обладнання згідно з технологічним регламентом належать:

- агрегат живлення; паливний бак - резервуар; сушильний агрегат; система підготовки та подачі холодної АК до змішувача; пиловловлювальний агрегат; змішувальний агрегат; бітумотопильний агрегат; агрегат мінерального порошку; бункер готової суміші; пневмосистема; технологічні трубопроводи; система управління з кабіною (приміщенням) оператора.

В якості газової ємності використовується котел 54 куб м, в ізоляції укомплектований запірною арматурою з видом права на об`єкт (орендується) (форма 20-ОПП). (Договір про довірче користування №В-12 від 03.04.2019р., укладений з ТОВ ВАНТ ЛТД.).

Згідно з паспортом посудини, що працює під тиском, ТОВ НОРД ТРЕК за місцем зберігання пального за адресою: Сумська область, Сумська область, Конотопський район, (Кролевецький район), м. Кролевець, вул. Транспортна, 15, вказується, що ємність обладнана покажчиком рівня, встановленому в корпусі.

АБЗ є сучасним виробництвом із використанням мікропроцесорної системи управління і забезпечує оптимально економний режим роботи, підвищує культуру виробництва, надійність безвідмовної роботи обладнання.

Для виробництва асфальтобетонної суміші у якості сировини використовується щебінь, природний і (або) штучний дроблений пісок, у якості бітумного в`яжучого (нафтовий дорожній бітум або модифікований нафтовий бітум), у якості додаткових компонентів використовується мінеральний порошок, модифікуючи добавки (або без них), у якості палива - газ. Газ, як і інші сировини та допоміжні матеріали використовуються виключно для виробництва асфальтобетонних сумішей, тобто у виробничому процесі.

Кількість технологічних ліній для приготування асфальтобетонних сумішей -1.

АБЗ працює на: розігрів бітуму-маслопідігрів скрапленим газом; сушильний барабан-скраплений газ.

Кількість технологічних ліній для приготування бітуму -1, в т.ч.: ємкість робочих котлів: 63 куб.м + 63 куб.м; ємкість допоміжних котлів: 0,8 куб.м.

Метод приготування - примусове змішування непереривчастої дії.

Мінеральний порошок - ємкість силосу 75 т +ємкість для пилу - 75 т.

Бункери живильника кам`яних матеріалів - 4 шт.

Стрічкові живильники - 4 шт з під бункерів живильників +1 шт до сушильного барабану.

Судом встановлено, що Головне управління ДПС у Сумській області, керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), згідно з наказом від 22.11.2021 року за №1853-кп за період з 01.01.2020 по 22.11.2021р. було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарських об`єктів, або інших об`єктів власності (зокрема місць зберігання та/або відпуску пального за адресою: Сумська обл., Конотопський р-н, м. Кролевець, вул. Транспортна, буд. 15), через які здійснює (проводить) діяльність ТОВ «НОРД ТРЕК».

Фактичну перевірку проведено з метою контролю за дотриманням норм законодавства у сфері виробництва і обігу пального, у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу та реалізації пального, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 02.12.2021 за №5922/18/22/РРО/42579826.

Не погодившись з висновками акту фактичної перевірки, ТОВ «НОРД-ТРЕК» надано до Головного управління ДПС у Сумській області заперечення від 17.12.2021 №246.

За результатами розгляду заперечення ТОВ «НОРД-ТРЕК» від 17.12.2021 №247 (вх. ГУ ДПС у Сумській області № 32267/6 від 24.12.2021р.) висновки акта фактичної перевірки від щодо виявлених порушень залишено без змін, що вбачається з листа-відповіді ГУ ДПС у Сумській області від 12.01.2022 № 105/12/18-28-07-06-05.

Так, зокрема, фактичною перевіркою встановлено порушення абз. 1, 4, 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України у частині відсутності реєстрації акцизного складу в Системі електронного адміністрування реалізації пального; відсутності реєстрації в Єдиному держаному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників.

За результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 17.01.2022 № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20 000,00 грн. (за фактом відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівномірів лічильників рівня пального одного рівноміра- лічильника пального у резервуарі);

від 17.01.2022 № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 000 000,00 грн. (за фактом відсутності реєстрації акцизного складу в Системі електронного адміністрування реалізації пального);

В подальшому ТОВ «НОРД-ТРЕК» до ДПС України було направлено скаргу від 08.02.2022 (вх. ДПС № 5017/6 від 15.02.2022р.), за результатами розгляду якої податкові повідомлення-рішення залишені без змін рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 03.05.2023р. №10800/6/99-00-06-03-01-06.

Не погодившись з позицією контролюючого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 за №481/95-ВР (далі за текстом - Закон №481).

Відповідно до частини першої статті 15 вказаного Закону №481/95-ВР передбачено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у т.ч. іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно із статтею 230 Податкового Кодексу України акцизні склади (акцизні склади пересувні) утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьбі незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горщки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані:

а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового;

б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати, один більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуварів без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до пункту 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 (далі - Порядок № 408), суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 р., зобов`язані до 1 липня 2019 р. зареєструватися, як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 408 платники акцизного податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Однак акцизний склад реєструється виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі.

Відповідно до підпункту 14.1.6. пункту 14.1 статті 14 Кодексу акцизний склад - це:

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального це застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного Податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без-урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання |пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Отже, для суб`єктів господарювання, які відповідають наведеним критеріям, не є акцизними складами приміщення та/або території, на яких вони як власники або користувачі зберігають та використовують пальне виключно для потреб власного споживання.

Проте, у разі недотримання хоча б одного із зазначених критеріїв, для суб`єктів господарювання такі приміщення та/або території є акцизними складами, в тому числі і у випадку, коли вони використовують отримане пальне виключно для потреб власного споживання та не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Так, згідно з підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 212 Податкового Кодексу реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної, торгівлі підакцизних товарів. Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного, зокрема, для власного споживання чи промислової переробки.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Відповідно до підпункту 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, 1 розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового Кодексу України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до п.12 підрозділу 5 Розділу XX Кодексу розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервувари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Так, згідно з підпунктом 14.1.224-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Колегія суддів зауважує, що зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального).

Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу.

Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які Податковий кодекс України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці та відповідно реєструвати акцизний склад за місцем зберігання пального в Системі електронного адміністрування реалізації пального та зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників.

Як встановлено судовим розглядом, ТОВ «Норд Трек» не здійснює господарську діяльність зі зберігання пального та інших підакцизних товарів (не надає послуг, пов`язаних зі зберіганням пального).

Судом встановлено, що згідно з п.4.5 розділу 4 «Опис технологічного процесу» Технологічного Регламенту на приготування асфальтобетонних сумішей та ЩМА на асфальтобетонному заводі «Astec Voyager 120», затвердженого директором ТОВ «Норд Трек» (т.1, а.с.100), сушка та нагрів кам`яних матеріалів до робочої температури здійснюється у сушильному агрегаті за допомогою горіння скрапленого газу у паровій фазі. Скраплений газ при проходженні через випаровувач нагрівається та переходить з рідкої фази у парову. Процес сушіння відбувається з урахуванням типу мінералів та їх вологості. Пальник сушильного агрегату та пальник маслогрійної станції герметично пов`язані з ємностями для пального (баком обладнання) за допомогою стаціонарних трубопроводів. Система сушіння та нагрівання мінеральних матеріалів є замкнутою герметичною системою живлення технологічного обладнання заводу. Температура кам`яних матеріалів на виході із сушильного барабану -165-185°С (при виготовленні асфальтобетонної суміші на в`язкому бітумі); 175-195°С (при виготовлені асфальтобетонної суміші на бітумі модифікованому полімерами).

Отже, витрата палива у заводі відбувається у сушильному агрегаті та у маслогрійній станції, які герметично пов`язані з ємностями для пального (баком обладнання) за допомогою стаціонарних трубопроводів, тобто є цілком замкнутою системою живлення технологічного обладнання заводу.

Колегія суддів зазначає, що у виробничому процесі виробництва асфальтобетону у якості палива використовується дизпаливо/газ, яке знаходиться в ємностях, які за своєю суттю є технологічним паливним баком і є невід`ємною частиною асфальтобетонного заводу, яке використовується в технологічному процесі для забезпечення його роботи, зокрема у пальниках для нагрівання суміші.

Відповідно до абзацу 9 підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПКУ не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Колегія суддів зауважує, що з аналізу ч.1 ст.187 та ч.1 ст.188 Цивільного кодексу України вбачається, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

За суттю зберігання пального в ємності передбачає приймання, схоронність із збереженням його властивостей, якостей та ознак (об`єму) протягом певного часу, тоді як зберігання пального у паливному баку забезпечує функціонування технологічного обладнання, яке працює на такому пальному.

З огляду на викладені обставини колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що технологічний паливний бак (котельня), який є невід`ємною технологічною частиною асфальтобетонного заводу, не може розглядатися як самостійний чи незалежний агрегат, що забезпечує виключно схоронність пального, його основною функцією є забезпечення технологічного процесу функціонування асфальтобетонного заводу (у пальниках - для отримання гарячого повітря) і у разі заправлення технологічного паливного баку (котельні) з автоцистерни та відсутності можливості перекачки пального з нього в інші ємності чи відвантажити іншим споживачам, поміщення пального в такий бак (котельню) не є окремим видом діяльності зі зберігання пального, який передбачає повернення пального із такої ємності, в тому числі для власного споживання, внаслідок чого у ТОВ «Норд Трек» відсутній обов`язок реєструвати акцизний склад у Системі електронного адміністрування реалізації пального.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.01.2022 року №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1000000,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 17.01.2022 року №6, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 20000,00 грн. внаслідок порушення вимог абзаців 1,4, п а абзацу 6 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з абзацом 2 п.128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), за фактом відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівномірів лічильників рівня пального одного рівноміра-лічильника пального у резервуарі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до п. 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено відсутність реєстрації ТОВ «НОРД ТРЕК» до 09.11.2021 року одного рівнеміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, чим, на думку контролюючого органу, порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Так, згідно з абз. 3 п. 102.1 ст. 102 ПК України у разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах передбачена статтею 128-1 ПК України, зокрема згідно з п. 128-1.1 необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20 000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір- лічильник спирту етилового.

Тобто складом правопорушення, визначеного пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, та/або на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було встановлено при проведенні перевірки та не доведено в суді здійснення ТОВ «Норд Трек» зберігання пального, яке реалізовується іншим особам і використовується не лише для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Колегія суддів зазначає, що вказані обставини дають підстави для висновку, що у спірний період позивач не був розпорядником акцизного складу у розумінні підпунктів 14.1.224, 14.1.224-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а тому у нього відсутній обов`язок щодо обладнання резервуара рівнеміром-лічильником.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «Норд Трек» вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України не відповідають фактичним обставинам здійснення позивачем його господарської діяльності, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і в цій частині.

Щодо доводів відповідача на те, що завод у м. Кролевець введено в експлуатацію згідно з актом від 31.05.2021р., а тому, на думку контролюючого органу, до того часу позивач не використовував дизельне паливо у виробничому процесі, а зберігав його, а також вважає передчасними доводи про те, що резервуар сталевий марки 18G2А ємністю 54м3, обладнаний лічильником газу турбіновим ЛГ-К, не є невід`ємною частиною заводу.

Так, відповідно до пункту 86.1. статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 (далі - Порядок № 727).

Відповідно до пункту 2 Розділу І зазначеного Порядку акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 розділу II Порядку № 727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, у Порядку № 727 чітко зазначено, що акт є передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта фактичної перевірки від 02.12.2021р. №5922/18/22/РРО/42579826, який є носієм доказової бази щодо встановлених під час перевірки порушень платником вимог податкового законодавства.

Колегія суддів зауважує, що в основному документі акті перевірки не викладено факти та обставини, зокрема в частині введення в експлуатацію заводу згідно з актом від 31.05.2021р. із детальним аналізом того, як до того часу позивач використовував дизельне паливо у своїй господарській діяльності, а також в акті перевірки (п.2.1.2) не вказано, що під час її проведення була досліджена технічна документація на асфальбетонний завод «Astec voyager 120» на предмет його невід`ємних складових частин та можливості використання резервуара сталевого марки 18G2А, ємністю 54м3, обладнаного лічильником газу турбіновим ЛГ-К, як складової частини такого заводу задля забезпечення технологічного процесу приготування асфальтобетонної суміші, так і окремо від нього.

Так, зз запиту на надання посадовим (службовим) особам Головного управління ДПС у Сумській області, які проводили перевірку, направленого до ТОВ «Норд Трек) (т.2, а.с.160), вбачається, що позивача, серед іншого, зобов`язували надати технічну документацію на резервувари (ємності) для зберігання пального, перелік засобів вимірювальної техніки, однак посадовою (службовою) особою контролюючого органу не було складено акту, що засвідчує факт відмови платника податків надати витребувані документи, а також не зазначено про факт такої відмови й у самому акті перевірки.

Відповідно до п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Окрім іншого, технічну документацію на асфальбетонний завод «Astec voyager 120» та резервуар сталевий марки 18G2А ємністю 54м3, обладнаний лічильником газу турбіновим ЛГ-К, можна отримати із сайту їх виробників у мережі Інтернет, а тому такі доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки вищенаведені питання не були з`ясовані належним чином відповідачем.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.01.2022 року №6, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 20000,00 грн та від 17.01.2022 року №6, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1000000,00 грн., прийняті відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо законності та обґрунтованості судового рішення в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 №280/3242/19.

Судом встановлено, що на підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката в розмірі 20000 грн. до позову додано: копію ордеру про надання професійної правничої допомоги (т.1, а.с.22), копію договору про надання професійної правничої допомоги (т.1,а.с.28-33) від 10.08.2023р. №04-08/23, згідно з п.4.2 та 4.4 якого гонорар адвокатського бюро за цим договором є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань, їх тривалості, а також часу, витраченого адвокатським бюро (адвокатом) на відрядження, збирання доказів, вивчення документації; розмір гонорару за надання правової допомоги в суді першої інстанції є фіксованим та становить 20000 гривень, копію додаткової угоди від 22.08.2023р. до Договору №04-08/23 від 10.08.2023р. (т.3,а.с.223), згідно з п.4.10 якої сплата гонорару, визначеного п.4.4 Договору здійснюється з відстрочкою платежу на строк 1-го календарного року з дати укладання цієї додаткової угоди, а також копію акту наданих послуг від 10.08.2023р. (т.1, а.с.34), згідно з яким за надання професійної правової допомоги згідно з договором №04-08/23 від 10.08.2023р. (підготовка, складання, подання до суду позову з додатками, консультації клієнта з правових аспектів позову, представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції) розмір гонорару становить 20000 грн.

Особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір витрат на правову допомогу в суді першої інстанції 7000,00 грн є обґрунтованим, об`єктивним, документально підтвердженим і таким, що підпадає під критерій розумності, та підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області.

Щодо дотримання позивачем процесуальних строків при звернення до суду із даним позовом, колегія суддів зазначає, що дане питання було вже вирішено судом першої інстанції і з цим висновком погоджується судова колегія.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ТРЕК" підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 року по справі № 480/9239/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 по справі № 480/9239/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 17.10.2025 року