Справа № 440/14716/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 р. Справа № 440/14716/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 20.02.25 по справі № 440/14716/24

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського апеляційного суду , Державної судової адміністрації України

про стягнення недоплаченого грошового утримання та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського апеляційного суду (далі по тексту - перший відповідач), Державної судової адміністрації України (далі по тексту - ДСА України, другий відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії Полтавського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 19 липня 2022 року, обчисленої, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати Полтавський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 19 липня 2022 року, обчисливши її розмір, виходячи у 2021 році з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн, у 2022 році з прожиткового мінімуму 2481 грн;

- визнати протиправними дії Полтавського апеляційного суду щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05.07.2024, застосувавши в розрахунку розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 3028 ,00 грн.

- зобов`язати Полтавський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05.07.2024, застосувавши в розрахунку розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 3028,00 грн.

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити Полтавському апеляційному суду грошові кошти для виплати належного ОСОБА_1 грошового утримання за період з 1 січня 2021 року по 19 липня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність дій першого відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 у період з 01 січня 2021 року по 19 липня 2022 року суддівської винагороди із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн, встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 № 1082-ІХ (далі Закон № 1082-ІХ), Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 № 1928-IX (далі Закон № 1928-IX), як таких, що суперечать нормам Закону України Про судоустрій та статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі по тексту Закон № 1402-VIII), виключно яким може регулюватися питання суддівської винагороди, що призвело до протиправного зменшення позивачу суддівської винагороди за вказаний період.

Враховуючи те, що після набрання чинності змінами, внесеними до Конституції України згідно із Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII (далі по тексту - Закон № 1401-VIII), статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій", що відповідає приписам частини 1 статті 135 Закону № 1402-VIII, стверджувала, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є Закон № 1402-VIII.

Стверджував, що у листопаді 2024 року звернувся до Полтавського апеляційного суду із заявою про проведення перерахунку заробітної плати та про видачу довідки установленого зразка про розмір грошового утримання після його перерахунку для подачі її до Пенсійного фонду України з метою здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, однак на час звернення до суду позитивної відповіді не отримав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 440/14716/24 позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Полтавського апеляційного суду (вул. Соборності, 18, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ 21, 01021, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправними дії Полтавського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, обчисленої, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язано Полтавський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, обчисливши її розмір, виходячи у 2021 році з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, у 2022 році з прожиткового мінімуму 2481 грн, з врахуванням виплачених сум та утриманням обов`язкових податків і платежів при їх виплаті.

Визнано протиправними дії Полтавського апеляційного суду щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, застосувавши в розрахунку розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 3028 грн.

Зобов`язано Полтавський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, застосувавши в розрахунку розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 3028, 00 грн.

Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Полтавського апеляційного суду для проведення виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 19.07.2022.

Перший відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 440/14716/24 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність у діях відповідача ознак протиправності, оскільки Полтавській апеляційний суд здійснює всі нарахування і виплати у відповідності до приписів чинного законодавства виходячи з розрахункової величини для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн, що прямо передбачено положеннями Закону № 1082-ІХ та Закону № 1928-ІХ, які є чинними, неконституційними не визнавалися та не скасовувалися, а тому підлягають виконанню.

Переконував, що Полтавський апеляційний суд не лише не міг, а й не мав права проводити відповідні нарахування та виплатити кошти, які не були передбачені Державним бюджетом України на відповідні роки, що в свою чергу призвело б до порушення бюджетного законодавства в частині перевищення бюджетних кошторисних призначень поза межами затверджених кошторисів Полтавського апеляційного суду.

Крім того, зазначив, що 05 липня 2024 року за вихідним №4.6-20/135/2024, Полтавським апеляційним судом надано позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 по формі та змісту згідно чинного законодавства, в якій зазначено про те, що станом на 05 липня 2024 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 208098,00 грн (у тому числі посадовий оклад - 115610,00 грн, доплата за вислугу 92488,00 грн), тобто, першим відповідачем не відмовлено у наданні запитуваної ОСОБА_1 довідки, а фактично та в повному обсязі розглянуто його заяву та надано запитувану довідку згідно чинного законодавства.

Другий відповідач, також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року та прийняти нову постанову по справі № 440/14716/24, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оклад судді складається з розрахункової величини "прожиткового мінімуму для працездатних осіб", розмір якого встановляється на 1 січня календарного року та відповідного коефіцієнту (множника), який залежить від інстанції. При цьому Закон № 1402-VIII не дає визначення "прожиткового мінімуму для працездатних осіб" та не вказує нормативно-правового акту, яким необхідно керуватись для визначення розміру такої розрахункової величини, що зумовлює застосування до спірних правовідносин приписів статті 7 Законів № № 1082-ІХ та Закону № 1928-ІХ, якою визначено конкретну розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Переконував, що Державна судова адміністрація України, територіальні управління, суди для обрахунку посадового окладу судді керуються розрахунковою величиною 2102,00 грн, для чого в Державному бюджеті України на 2021, 2022 роки передбачені відповідні асигнування, водночас, для застосування розрахункової величини 2 270 грн та 2 481 грн відповідних асигнувань не передбачалося.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 про переведення суддів, суддю апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Полтавського апеляційного суду (а.с. 101-103).

Наказом Полтавського апеляційного суду № 08-03/01 від 02.10.2018 зараховано до штату Полтавського апеляційного суду суддю ОСОБА_1 (а.с. 104-106).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2004/0/15-24 від 02.07.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відстрочку (а.с. 107 зворотній бік - 110).

21.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського апеляційного суду із заявою, в якій просив зробити перерахунок нарахованого грошового утримання судді в період з 01.01.2021 по 05.07.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого у відповідних роках; після проведення перерахунку, видати довідку установленого зразка про розмір грошового утримання для подачі до Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 118).

Листом № 4.6-32/190/2024 від 11.12.2024 Полтавський апеляційний суд повідомив ОСОБА_1 , що суддям при нарахуванні суддівської винагороди застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн. Перерахунки суддівської винагороди із застосуванням інших прожиткових мінімумів протягом 2021, 2022, 2023 та 2024 років суддям Полтавського апеляційного суду не здійснювались (а.с. 116).

Додатком до вищевказаного листа була довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 (а.с. 117).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо виготовлення довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці із застосуванням розміру прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн та не здійсненням перерахунку суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, з обчисленням її розміру, виходячи у 2021 році з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн, у 2022 році з прожиткового мінімуму 2481 грн, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності обмеження ОСОБА_1 виплати суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 19.07.2022 за рахунок обчислення розміру посадового окладу з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 грн, оскільки перший відповідач зобов`язаний був при визначенні позивачу розміру суддівської винагороди за вказаний період діяти відповідно до Закону № 1402-VIII та визначити її розмір виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України про Державний бюджет на відповідний рік, зокрема, за 2021 рік - 2270 грн, за 2022 рік - 2481 грн, однак цього не зробив, чим, відповідно порушив право позивача на отримання суддівської винагороди у належному розмірі.

Врахувавши, що базовий розмір посадового окладу судді визначається з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року, суд першої інстанції вважав також і протиправною відмову Полтавського апеляційного суду у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини склались між сторонами внаслідок протиправних, на думку позивача, дій Полтавського апеляційного суду щодо виготовлення довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці із застосуванням розміру прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн замість 3028 грн та не здійсненням перерахунку суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, з обчисленням її розміру, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021 році - 2270,00 грн та у 2022 році - 2481 грн.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону № 1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно частиною 2 статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною 5 статті 135 Закону №1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок № 3-1) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 3-1).

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ Порядку № 3-1, звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1 визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Згідно з пунктом 2 розділу ІV Порядку № 3-1, для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку № 3-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Відтак, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Водночас, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 р. № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 4 Закону № 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

За приписами статті 7 Закону № 1082-ІХ установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2270,00 грн; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Згідно з статтею 7 Закону № 1928-ІХ установлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2481,00 грн; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Відповідно до вимог статті 7 Закону № 3460-ІХ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - становить 3028 гривень, а працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Отже, відповідно до Законів № 1082-ІХ, № 1928-ІХ та № 3460-IX з 1 січня 2021 року, з 1 січня 2022 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Водночас, посилаючись на те, що змін до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2021, 01.01.2022 та з 01.01.2024 не відбулося, відповідачі наполягають на відсутності підстав для перерахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, з обчисленням її розміру, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021 році - 2270,00 грн та у 2022 році - 2481 грн, а також видачі позивачу оновленої довідки, обчисленої виходячи із розміру прожиткового мінімуму 3028 грн.

Слід зазначити, що питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 17 Закону № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі Чепмен проти Сполученого Королівства (Chapman v. the United Kingdom, заява № 27238/95) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість), зміни суспільного контексту.

Отже, Велика Палата Верховного Суду може відступати від попередніх висновків Верховного Суду чи конкретизувати їх за наявності для цього належної підстави. Так, вона може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин у певній сфері або їх правового регулювання.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені положення КАС України, керуючись правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2024 для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік, а саме: 2102,00 грн.

Таким чином, перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, з обчисленням її розміру, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021 році - 2270,00 грн та у 2022 році - 2481 грн, а також видача позивачу оновленої довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, обчисленої виходячи з встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн суперечитиме правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.

Беручи до уваги вищевказану зміну правової позиції Великою Палатою Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати відмову Харківського апеляційного суду протиправною.

Зважаючи на те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік у розмірі 2102,00 грн, та те, що з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2024 не відбулася зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача права на перерахунок суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 19.07.2022, з обчисленням її розміру, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021 році - 2270,00 грн та у 2022 році - 2481 грн та на отримання оновленої довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, обчисленої виходячи з встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що дії Полтавського апеляційного суду щодо обрахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 19.07.2022 виходячи з грошового розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн та відмови у видачі позивачу оновленої довідки є правомірними, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 440/14716/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 440/14716/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко