Справа № 140/8006/25
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8006/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16.06.2025 року №7840-6629/3-02/8-0300/25 щодо відсутності правових підстав в призначенні ОСОБА_1 доплати в сумі 2361,00 грн. з урахуванням норм статті 45 Закону №4059.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області встановити та виплатити ОСОБА_1 доплату в розмірі 2361 гривня, передбачену статтею 45 Закону України від 19.11.2024 №4059-IX «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 01.01.2025 року з урахуванням того, що позивачем дотримано вимог положень статті 45 Закону України від 19.11.2024 №4059-IХ «Про Державний бюджет на 2025 рік».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є непрацюючим пенсіонером та громадянином, потерпілим від Чорнобильської катастрофи категорії 3.

Позивачу, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №140/3291/23, виплачувалося підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ). Виплату вказаного підвищення відповідач припинив з 01.01.2025.

Позивач вказує, що має право на отримання доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі 2 361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 №1524 Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення (далі Постанова №1524), тому звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату з 01.01.2025 вказаної доплати.

Листом від 16.06.2025 відповідач повідомив, що в Єдиному державному демографічному реєстрі відомості про проживання позивачем з 23.12.1987 по 09.10.1993 в межах зони відсутні. Відповідно, для встановлення доплати в сумі 2361,00 грн з урахуванням норм статті 45 Закону №4059, правових підстав немає.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати доплати у розмірі 2 361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ та Постанови №1524, та вказує, що має право на отримання такої доплати з огляду на наявність у нього статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, непрацюючого пенсіонера, постійного проживання в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, при цьому, після 01.01.1993 не змінювала місця проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у задоволені позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до частково задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , знаходиться на обліку в органах ПФУ як одержувач пенсії за віком, не перебуває у трудових відносинах та не є фізичною особою-підприємцем, та про вказані обставини зазначено у заявах по суті справи.

З витягу з реєстру Любешівської територіальної громади від 04.02.2025 вбачається, що позивач дійсно зареєстрована та постійно проживає з 19.08.1976 по 22.12.1987 в с. В?язівне, Камінь-Каширського району, Волинської області, та з 10.03.1993 по даний час в с-щі Любешів, Камін-Каширського району, Волинської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №140/3291/23 позов задоволено, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести з 25.08.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік), до фактичної зміни обставин чи зміни нормативно-правових актів, що були застосовані судом під час вирішення даного спору.

Листом від 16.06.2025 відповідач повідомив, що в Єдиному державному демографічному реєстрі відомості про проживання позивачем з 23.12.1987 по 09.10.1993 в межах зони відсутні. Відповідно, для встановлення доплати в сумі 2361,00 грн з урахуванням норм статті 45 Закону №4059, правових підстав немає.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 45 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до статті 45 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1524, пунктами 1, 1-1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:

особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2025 Законом №4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. Статтею 45 Закону №4059-ІХ чітко регламентовано розмір та підстави виплати у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення.

При цьому, особам, які після 01.01.1993 змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Згідно із витягом з реєстру Любешівської територіальної громади від 04.02.2025 вбачається, що позивач дійсно зареєстрована та постійно проживає з 19.08.1976 по 22.12.1987 в с. В?язівне, Камінь-Каширського району, Волинської області, та з 10.03.1993 по даний час в с-щі Любешів, Камін-Каширського району, Волинської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання доплати у розмірі 2 361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ з огляду на наявність у неї статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та непрацюючого пенсіонера, факту постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, яке не змінювалося після 01.01.1993.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До матеріалів справи, позивачем не було долучено заяви про поновлення пропуску звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що з цим позовом про визнання протиправними дій та зобов`язання встановити та виплатити ОСОБА_1 доплату в розмірі 2361 гривня, передбачену статтею 45 Закону України від 19.11.2024 №4059-IX «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 01.01.2025 року з урахуванням того, що позивачем дотримано вимог положень статті 45 Закону України від 19.11.2024 №4059-IХ «Про Державний бюджет на 2025 рік» позивач звернувся лише 16.07.2025 року, що підтверджується поштовим відправленням.

Відтак позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області щодо не нарахування та невиплати із 16 січня 2025 року підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі визначеному ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити із 16 січня 2025 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі визначеному ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у розмірі 2361 грн. щомісячно, до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин без обмеження в часовому проміжку.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1 211,20 грн, сплачений квитанцією від 16.07.2025.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати із 16 січня 2025 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі визначеному ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити із 16 січня 2025 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі визначеному ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у розмірі 2361 грн. щомісячно, до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин без обмеження в часовому проміжку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока