Справа № 480/7068/25
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
17 жовтня 2025 року Справа № 480/7068/25
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку та захисту інформації України про визнання висновку і дій протиправними та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку та захисту інформації України, і просить суд:
- як державному органу виконати положення ст.4 Закону № 2011-ХІІ і забезпечити отримування позивачем одноразової грошової допомоги;
- визнати дії і бездіяльність відповідача при розгляді заяв позивача від 09.10.2018, 13.02.2020, 02.07.2020, 08.08.2024 протиправними;
- визнати відсутність винності позивача в пропущенні трирічного терміну на отримання одноразової грошової допомоги;
- продовжити строк на отримання позивачем одноразової грошової допомоги відповідно до поданої заяви;
- скасувати висновок від 09.07.2020 по заяві від 02.07.2020;
- скасувати наказ від 17.08.2020 № 23-Ф;
- визнати, що позивач компенсацію по Закону № 796-ХІІ не отримував;
- зобов`язати відповідача підготувати висновок по заяві позивача від 08.08.2024;
- при підготовці висновку суму одноразової грошової допомоги розрахувати по прожитковому мінімуму на 01.01.2025;
- зобов`язати відповідача підготовлений висновок із заявою і доданими до неї документами направити до розпорядника коштів на призначення позивачу виплати одноразової грошової допомоги;
- враховуючи вік позивача (80 років) встановити черговість на отримання одноразової грошової допомоги дату реєстрації заяви від 09.10.2018;
- зобов`язати відповідача кошти одноразової грошової допомоги перерахувати на картковий рахунок Ощадбанку № НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 15.09.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, та запропоновано у 10-денний строк з дня отримання ухвали подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначити інші причини пропуску строку звернення до суду. Також у вказаній ухвалі вказано, що позивачу потрібно навести обгрунтування заявлених позовних вимог з наданням підтверджуючих доказів щодо протиправності дій чи бездіяльності відповідача, при розгляді його заяв від 09.10.2018, 13.02.2020, 02.07.2020, 08.08.2024, та необхідно сформулювати позовні вимоги, з урахуванням можливих способів захисту, визначених ч. 1 ст. 5 КАС України.
26.09.2025 позивачем подано заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 01.10.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про продовження строку залишення позовної заяви без руху та продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
13.10.2025 та 15.10.2025 позивачем подано до суду уточнені позовні заяви.
З урахуванням уточненої позовної заяви від 15.10.2025 позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати висновок від 02.07.2020, щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності військовослужбовцям внаслідок захворювання;
- скасувати наказ Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України «Про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 № 23-ф від 17.08.2020;
- визнати, що позивач компенсацію по Закону №796-XII не отримував;
- визнати причинами пропуску позивачем ОСОБА_1 трирічного строку на отримання одноразової грошової допомоги протиправну діяльність і бездіяльність відповідача;
- визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги згідно документів доданих до заяви від 08.08.2024;
- зобов`язати 3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку та захисту інформації України направити до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України заяву позивача від 08.08.2024 з доданими до заяви документами, на призначення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- відновити строк на отримання позивачем ОГД відповідно поданої заяви;
- зобов`язати Голову Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України виконати положення ст.4 і п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України № 2011-ХІ і прийняти управлінське волевиявлення на призначення ОСОБА_1 ОГД згідно положення п.4.ч.2.ст 16 Закону України № 2011-ХІІ;
- на виконання ст.4 Закону України № 2011-ХП та враховуючи вік позивача (80 років) і фізичний стан для отримання ОГД позивачем при житті, зобов`язати відповідача встановити черговість на отримання ОГД на дату реєстрації заяви від 09.10.2018.
Крім того, у вказаній заяві позивач зазначає, що причиною пропуску шестимісячного строку на звернення до суду за захистом права позивача на отримання ОГД є перенесення у другій половині 2024 року трьох інсультів головного мозку захворювання і незадовільний фізичний стан після проведеного лікування. На даний час позивач також потребує лікування. Враховуючи фізичний стан і складність справи, позивачу було складно знайти адвоката для складання позовної заяви та захисту його прав у суді.
Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та доводи, викладені у заяві, вважає, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.
Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.
При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.
Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.
Разом із цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати протиправними та скасувати висновок від 02.07.2020 щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності військовослужбовцям внаслідок захворювання та наказ Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України «Про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 № 23-ф від 17.08.2020, а інші позовні вимоги є похідними від вказаних.
У той же час позивач звернувся до суду лише 10.09.2025, тобто, з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України.
У своїй заяві позивач вказує, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а саме через перенесення у другій половині 2024 року трьох інсультів головного мозку захворювання і незадовільний фізичний стан після проведеного лікування.
У той же час, у даному випадку, позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом не вказано жодної обставини, яка об`єктивно унеможливила його звернутись до суду за захистом своїх прав з 2020 року по 2025 рік.
Інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, позивач в поданій заяві не наводить.
Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи також не містять.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
У даному випадку позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом понад 5 років, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Щодо доводів позивача про те, що у другій половині 2024 року він переніс три інсульти головного мозку і має незадовільний фізичний стан після проведеного лікування, то суд відхиляє наведені доводи, оскільки між датою оскаржуваного висновку і наказу відповідача, які позивач просить скасувати (липень-серпень 2020 року та датою звернення останнього до суду з адміністративним позовом (вересень 2025 року) пройшов значний проміжок часу. При цьому, наведені позивачем доводи не можна вважати такими, що об`єктивно унеможливлювали звернення останнього до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені ч.5 ст.122 КАС України, або навіть у найкоротший час після закінчення цього строку.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Суд зазначає, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як зазначено в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також у рішенні від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим в пункті 47 Рішення ЄСПЛ, Високий Суд вказав, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Отже, у разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень зі спливом значного періоду часу, позивачем мають бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Тобто, тягар доказування, в цьому випадку, покладається саме на позивача.
Відтак, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до Сумського окружного адміністративного суду з даним позовом, у шестимісячний строк, передбачений положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України чи у найближчий час по закінченню цього строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Суд, розглянувши доводи поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши надані в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду докази, вважає наведені позивачем причини неповажними.
У зв`язку з ненаданням позивачем доказів про існування поважних причин пропуску строку звернення до суду щодо спірних відносин, підстави, зазначені позивачем у заяві, визнані судом необґрунтованими, суд повертає позивачу позовну заяву з доданими до неї документами.
Разом із тим, суд звертає увагу позивача на те, що він, у відповідності до ч. 8 ст. 169 КАС України, має право повторного звернення до суду в разі надання доказів поважності причин пропуску такого строку в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку та захисту інформації України про визнання висновку і дій протиправними та скасувати наказ і додані до неї документи - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Н.В. Савицька