Справа № 604/731/25
Суддя: Сіянко В. М.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/731/25
Провадження № 2-а/604/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року cел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 5/326 від 13.06.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 червня 2025року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням чинного законодавства, не відповідає обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 01 липня 2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки представника суд не сповістив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав, але як суб`єкт владних повноважень був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання не заявив.. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

08 жовтня 2025 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява про залучення до матеріалів справи завірені копії матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи та наявні матеріали щодо справи про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин.

Судом встановлено, що постановою № 5/326 від 13 червня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається , що Позивачу інкримінується не з`явлення за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки чим порушено вимоги абзацу 7 пункту 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до яких громадяни зобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний зявитись у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до змісту постанови № 5/326 від 13.06.2025, 27 січня 2025 року громадянину ОСОБА_3 , відповідно до пункту 30-2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року N2 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», надіслано повістку засобом поштового зв`язку для прибуття в п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00год. 07.02.2025 року, для уточнення даних та проходження військово-лікарняної комісії. Відповідно до даних поштового оператора, (поштове відправлення ОСОБА_1 повернулось до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою що адресат відсутній за вказаною адресою. Вказується, що ОСОБА_1 встановлений день та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 та не повідомив жодних поважних причин -про неявку не надав підтверджуючих документів у визначений строк (3 дні від дати прибуття, у визначеній у повістці) не надав. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Оскільки матеріали згідно відмітки про вручення постанови № 5/326 від 13 червня 2025 зазначена постанова вручена ОСОБА_1 19 червня 2025 року суд приходить до висновку про поновлення процесуального строку на оскарження вказаної постанови.

Позивачем до матеріалів справи додано судову повістку №5/2104/29 від 07.06.2025 з повідомленням про необхідність ОСОБА_1 з`явитись 09.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичного огляду. Підпис ОСОБА_1 про отримання постанови відсутній.

Зі змісту постанови 5/326 від 13.06.2025 сліду, що позивачу було направлено повістку 27.01.2025 року, поряд з цим відповідачем не надано доказів, що свідчать про направлення зазначеної повістки на поштову адресу позивача та повернення відправлення відправнику.

Відповідно до ч. 2, ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Втім, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, чим не виконав покладений на нього законом процесуальний обов`язок.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАСУ, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Згідно з частиною другою статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно абзацу 7 пункту 3 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк..

Указом Президента України N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частина третя ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, вчинене в особливий період, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом.

Обов`язковою умовою для настання відповідальності за неявку за повісткою є доведення факту належного вручення цієї повістки визначеній особі.

З наданих відповідачем матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 судом встановлено, що відповідно до змісту постанови № 5/326 від 13.06.2025, ІНФОРМАЦІЯ_6 27 січня 2025 року було направлено ОСОБА_1 повістку засобом поштового у відповідності до приписів п.302 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року N2 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». У зазначеній постанові відповідачем вказано, що відповідно до даних поштового оператора, поштове відправлення ОСОБА_1 повернулось до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

На підтвердження факту направлення повістки від 27.01.2025 року та належного її вручення ОСОБА_1 відповідачем долучено до матеріалів справи лист Підволочиської селищної ради №03-264/16-11 від 20.02.2025 за змістом якого, Підволочиська селищна рада повідомляє п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, призовників та резервістів та надає повернуті засобами поштового зв`язку рекомендовані поштові відправлення з особливими відмітками, згідно додатку.

Поряд з цим з доданого додатку не можливо встановити найменування та вид поштового відправлення, дату та номер повістки, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 , так само не можливо встановити за якою адресою було направлено поштове відправлення.

За приписами пункту 302 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560 повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

В пункті 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560, визначені обов`язки службових осіб органів місцевого самоврядування (виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування), серед цих обов`язків - здійснення оповіщення зазначених у розпорядженні резервістів та військовозобов`язаних за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; повідомлення письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства; забезпечення прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від дільниць оповіщення до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або військових частин.

Абзацем 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що виконавчі органи сільських, селищних рад здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, транспортних засобів та техніки на збірні пункти та у військові частини шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів, а також виконання завдань, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно ч. 1 ст. 38 "Про військовий обов`язок та військову службу" центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, вказаними нормами передбачений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Поряд з цим відповідачем не надано розпорядження територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яким зобов`язано голову Підволочиської селищної ради виконати розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність здійснення оповіщення військовозобов`язаних на підвідомчій території, зокрема ОСОБА_1 .

Крім того, матеріли справи не містять відповідного наказу (розпорядження) голови Підволочиська селищна рада про оповіщення ОСОБА_1 , відсутня інформація про його доведення до відома позивачу під особистий підпис. Поряд з цим відповідачем не надано інформацію яким чином здійснювалось Підволочиською селищною радою оповіщення ОСОБА_1 , матеріали справи не містять належних доказів, що свідчать про направлення повістки від 27.01.2025 рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

Відповідач не надав суду ані копії самої повістки, ані доказів її направлення та вручення позивачу (розписки, акта про відмову від отримання, поштових повідомлень тощо).

За відсутності доказів належного оповіщення позивача про необхідність явки є недоведеною сама об`єктивна сторона складу правопорушення, поставленого до вини позивачеві.

Оскільки відповідач не довів, що позивач був обізнаний про свій обов`язок з`явитися 07.02.2025, в діях останнього відсутня вина. Позивач не міг виконати обов`язок, про існування якого йому не було відомо.

Більш того, дії позивача, який 07.06.2025, самостійно виявивши інформацію про свій розшук, добровільно з`явився до підрозділу п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про відсутність у нього умислу на ухилення від виконання військового обов`язку.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип презумпції невинуватості, за змістом якого особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цей принцип повною мірою застосовується і в справах про адміністративні правопорушення. Недоведена вина по суті прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

Не надання належного доказу стосовно вчинення позивачем порушення правил військового обліку, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасувати постанову начальника тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №5/326 від 13 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 17 жовтня 2025 року.

Суддя В. М. Сіянко