Справа № 480/5748/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 р. Справа № 480/5748/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 (суддя С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021) по справі № 480/5748/25

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс"

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордів Вадима Вікторовича, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", в якій просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 11.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем в межах виконавчого провадження ВП №65973408.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною постанову про арешт коштів боржника, винесену 11.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем в межах виконавчого провадження ВП №65973408.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що винесення постанови про арешт коштів боржника є правомірним та узгоджується з нормами чинного законодавства України. На час винесення оскаржуваної постанови виконавцю не було відомо про наявність судового рішення про скасування виконавчого документу.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадимом Вікторовичем від 05.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65973408 з примусового виконання виконавчого напису №110156 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК "Онлайн-Фінанс" заборгованості в сумі 14 916,75 грн.

20.12.2024 діяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича припинена на підставі наказу Міністерства юстиції України №3075/7.

В подальшому, керуючись вимогами ч.5 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", приватним виконавцем Макаренко Анною Сергіївною 06.02.2025 винесено постанову про передачу виконавчого провадження приватному виконавцю Нордіо В.В.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем прийнято до виконавчого провадження виконавчий напис №110156 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК "Онлайн-Фінанс" заборгованості в сумі 14 916,75 грн.

Постановою приватного виконавця від 11.07.2025 у виконавчому провадженні № 65973408 накладено арешт на кошти боржника.

Позивач заперечуючи законність вказаної постанови, звернулася до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із відсутності у приватного виконавця правових підстав для накладення арешту на кошти боржника, оскільки станом на день прийняття оскаржуваної постанови, виконавчий напис №1101156 виданий 20.11.20020 приватним нотаріусом Житомерського міського нотаріального округу Горай О.С. рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2025 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем від 28.07.2025 закінчено виконавче провадження ВП №65973408 з примусового виконання виконавчого напису №110156 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК "Онлайн-Фінанс" заборгованості в сумі 14 916,75 грн. та знято арешт з коштів боржника. Вказаною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано всі інші заходи примусового виконання рішення, зокрема знято арешт з усіх рахунків боржника.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується виключно в частині задоволення позовних вимог, рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ст. 308 КАС України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, за умовами частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1).

Пунктом 7 ч. 3 ст.18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Приписами частин 1-3 ст.56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, виконавець під час здійснення виконавчого провадження проводить перевірку виконання боржниками рішень та накладає арешт на кошти боржника у розмірі суми стягнення задля забезпечення реального виконання рішення.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2025 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу № 1101156 від 20.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості в розмірі 14916,75 грн.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у приватного виконавця правових станом на 11.07.2025 підстав для накладення арешту на кошти боржника по примусовому виконання зазначеного виконавчого напису.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази перевірки під час винесення оскаржуваної постанови стану виконання боржником виконавчого напису, що свідчить про недотримання приватним виконавцем засад справедливості, неупередженості, об`єктивності та співмірності заходів примусового виконання судових рішень.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що останньому не було відомо про винесене рішення суду, оскільки проведення перевірки виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону № 1404 належить до повноважень державного виконавця.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність постанови про арешт коштів боржника, яка винесена 11.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем в межах виконавчого провадження ВП №65973408.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 по справі № 480/5748/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий