Справа № 320/39202/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кузьмишиної О.М.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» до Голосіївського відділу державної виконавчої служби місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» звернувся до суду з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктором Степановичем 07.03.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про стягнення з філії «Відокремлений підрозділ «Атомпроектінжиніринг» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 675727,63 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктором Степановичем 07.03.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про стягнення з філії «Відокремлений підрозділ «Атомпроектінжиніринг» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 369,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в задоволенні позовної зави відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що Господарський суд міста Києва встановив відсутність правових підстав у державного виконавця для відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та скасував постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження, про що постановлена ухвала від 04.07.2024 у справі № 910/10620/23. Крім того, апелянт зазначає, що Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 04.07.2024 у справі № 910/10620/23 також визнав незаконними дії державного виконавця та скасував постанову про заміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні, що полягають у заміні назви боржника відокремлений підрозділ «Атомпроектінжиніринг» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на філію «Відокремлений підрозділ «Атомпроектінжиніринг» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Таким чином, апелянт стверджує, оскільки, прийняття державним виконавцем до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 № 910/10620/23 та відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 здійснено з порушенням приписів чинного законодавства, наступні дії державного виконавця, а саме: винесення постанов про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є неправомірними.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (постанова КМУ від 29.12.2023 № 1420).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі №910/10620/23 частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР», стягнуто з відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь позивача 6 281 724 грн 08 коп. боргу, 14 832 грн 45 коп. пені, 250 186 грн 80 коп. інфляційних втрат, 88 971 грн 13 коп. 3 % річних та 121 561 грн 91 коп. судового збору.

07 березня 2024 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктором Степановичем відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва на підставі судового наказу від 01.11.2023 № 910/10620/23, про що винесено постанову від 07.03.2024 про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

Також, у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. винесено:

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07 березня 2024 року, якою для Відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» визначено загальну суму мінімальних витрат - 369,00 грн.;

- постанову про стягнення виконавчого збору від 07 березня 2024 року, відповідно до якої, з Відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» стягнуто виконавчий збір у розмірі 675 727,63 грн.

02 квітня 2024 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц В.С. винесено постанову про заміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні та змінено назву боржника відокремлений підрозділ «Атомпроектінжиніринг» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на філію «Відокремлений підрозділ «Атомпроектінжиніринг» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - філія «ВП «Атомпроектінжиніринг» АТ «НАЕК «Енергоатом»), посилаючись на зміну найменування юридичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 липня 2024 року у справі №910/10620/23 визнано дії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, що полягають у відкритті виконавчого провадження № НОМЕР_1, незаконними та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2024 ВП № НОМЕР_1 із застосуванням відповідних процесуальних наслідків.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 липня 2024 року у справі №910/10620/23 визнано дії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, що полягають у зміні боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, незаконними. Cкасовано постанову про заміну (доповнення) реєстраційних даних від 02.04.2024 головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, із застосуванням відповідних процесуальних наслідків.

Не погоджуючись із постановами про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За приписами частини 1 статті 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В силу вимог ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За визначенням частини 1-2 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот);

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

За приписами частини 7 статті 27 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 визначено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанови головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. від 07 березня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Як на підставу для задоволення позовних вимог Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» посилається на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04 липня 2024 року у справі №910/10620/23, якою визнано незаконними дії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, що полягають у відкритті виконавчого провадження № НОМЕР_1 та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2024 ВП № НОМЕР_1 із застосуванням відповідних процесуальних наслідків.

На переконання апелянта, оскільки, відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 здійснено з порушенням приписів чинного законодавства, наступні дії державного виконавця, а саме: винесення постанов про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є неправомірними.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що, в силу вимог частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII, винесення постанови про стягнення виконавчого збору разом з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Таким чином, винесення головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. постанови про стягнення виконавчого збору від 07 березня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 відповідає вимогам частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII.

Слід зазначити, що апелянт не вказує, в чому полягає протиправність дій державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а лише посилається на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04 липня 2024 року у справі №910/10620/23.

Разом з тим, колегія судів звертає увагу на те, що вищевказаною ухвалою Господарського суду міста Києва скасовано лише постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2024 ВП № НОМЕР_1. При цьому, у вказаній ухвалі суд не надавав оцінку діям державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постановлення Господарським судом міста Києва ухвали від 04.04.2024 у справі №910/10620/23 не спростовує правомірності прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов, оскільки, станом на день винесення таких постанов вказана ухвала постановлена не була, виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, визнаний не був.

Враховуючи вищевказане, оскільки, позивачем не доведено протиправності дій головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича щодо винесення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 постанов від 07 березня 2024 року про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.