Справа № 944/1385/25
Суддя: Колтун Ю. М.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/1385/25
Провадження №2-а/944/55/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.,

з участі секретаря судового засідання Корабель С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13.03.2025 в приміщенні Яворівського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ отримав постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 77369445 від 04.03.2025. Також, заявою йому надано копію постанови № 8 від 10.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, а тому порушив питання про скасування даної постанови та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що ніхто про надходження повістки із ТЦК його не повідомляв у жодний спосіб, передбачений чинним законодавством, ніхто із операторів поштового зв`язку повістку не вручав. Тобто про повістку про з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не було відомо, хоча він постійно проживає за вказаною в позові адресою разом із сім`єю і місце проживання не покидав. Відповідач не сповістив про місце і час розгляду справи і розглянув справу без складання протоколу та за відсутності позивача. Також розгляд справи було проведено через три місяці з дня отримання ІНФОРМАЦІЯ_3 інформації від оператора поштового зв`язку, тобто з порушення строків, встановлених ст. 277 КУпАП. За вказаних обставин вказана вище постанова, не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП (постанова №8 від 10.01.2025).

25.03.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити, покликаючись, серед іншого, на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 29.06.2004. Засобами поштового зв`язку йому надіслано повістку №47/15541 від 21.10.2024 про виклик на 11.11.2024 о 09.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою проходження медичного огляду для встановлення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я. Повістка повернуто оператором поштового зв`язку «Укрпошта» із копією довідки ф.20 про причини повернення/досилання. Відповідно до даних трекінгу поштового відправлення №108 вбачається, що 25.10.2024 таке прибуло до відділенням. Новояворівськ - 26.10.2024 « невдала спроба вручення» та 31.10.2024 повернуто відправнику з відміткою « відсутність адресата за вказаною адресою». Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Крім цього, зазначаємо, що згідно даних системи «Оберіг» ОСОБА_1 здійснив уточнення своїх військово-облікових даних лише 11.02.2025, що також свідчить про порушення ним чинного законодавства. У зв`язку із неприбуттям останнього на дату вказану у повістці, та поверненням рекомендованого поштового відправлення, ІНФОРМАЦІЯ_5 скеровано звернення до органу національної поліції щодо доставлення громадян, які вчинили правопорушення передбаченим ст. 210-1 КУпАП. Відтак вістуні підстави для задоволення позову.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Галько Р.В. подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі будучи, належним чином повідомленими про час, місце та дату судового засідання, своїх представників в судове засідання не направили. Від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла заява про проведення засідання без участі уповноваженого представника.

Судовий розгляд здійснюється за відсутності учасників справи, в порядку письмового провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст.229 КАС України.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, заперечення відповідача у відзиві на позов, обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з положень статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 289 КУпАП, 286 КАС України, скаргу (адміністративний позов) на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Позивач у своїй скарзі стверджує, що копію оскаржуваної постанови отримав 13.03.2025. Таким чином, десятиденний процесуальний строк на оскарження, розпочався з наступної дати після отримання вказаного повідомлення. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості про факт отримання заявником копії оскаржуваної постанови раніше, позивач звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з повною заявою 19.03.2025, тобто у строк, передбачений законодавством.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно зі ст.235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Суд установив, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год 11.11.2024 для проходження медичного огляду направлення поштової повістки № 47/15541 рекомендованим листом через Укрпошту, за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Що підтверджується трекінгом відстеження вручення рекомендованого поштового відправлення р/к №108 Укрпошта

У визначену дату та час, позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів, що підтверджують наявність поважних причин нез`явлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали справи не містять.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 за № 8 від 10.01.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. В мотивувальній частині постанови зазначено, що військовозобов`язаному (молодшому лейтенанту запасу) ОСОБА_1 30.10.2024 на адресу зареєстрованого (задекларованого) в установленому законом порядку місця проживання згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №15541 від 21.10.2024 засобами поштового зв`язку надіслано повістку №47/15541 від 21.10.2024 про виклик на 09 год. 00 хв. 11.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби за станом здоров`я. Рекомендоване поштове відправлення з повісткою (з повідомленням про вручення та описом вкладення) повернулось з відміткою, яка вказує на те, що адресат відсутній за даною адресою. Таким чином у відповідності до абз.2 п.п.2 п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 №560, ОСОБА_1 оповіщений належним чином.

Однак в зазначений час військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику, о 09 год. 00 хв. 11.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, станом на поточну дату про наявність поважних причин або про причину неприбуття не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ 21.10.1993 та п.п. 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМ України №1487 від 30.12.2022). Тобто ОСОБА_1 порушив правила військового обліку в особливий період, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП. Постановлено притягнути останнього до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_5 28.12.2024 скеровано начальнику Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.210,210-1КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно даних системи «Оберіг» ОСОБА_1 здійснив уточнення своїх військово-облікових даних лише 11.02.2025. Крім того, вбачається, що останній є військовозобов`язаним, має звання «старший лейтенант»

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час, яких відповідачем суду надано не було.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Отже, проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних та відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання прирівнюється законодавцем до належного повідомлення особи про виклик її до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, навіть незважаючи на те, що фактично особа може бути не ознайомлена із необхідністю явки її до територіального центру.

Суд встановив, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби рекомендованим листом через Укрпошту. Твердження позивача щодо його неналежного оповіщення про виклик до РТЦК спростовується дослідженими в ході судового розгляду матеріалами. Оскільки із матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення було повернуто відправнику що повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому позивач, звертаючись до суду з цим позовом зазначає саме вказану відповідачем в повістці адресу.

Позивач, звертаючись до суду з цими вимогами посилався на те, що він не отримував повістку відповідача, отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В той же час, суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача є факт неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою у встановлений строк, та вказані докази не спростовують факт порушення останнім пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені постановою КМУ №1487 30.12.2022.

Як вже було установлено судом, матеріали справи, що розглядається, містять копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, спрямованого відповідачем на адресу позивача, яке, згідно трекінгом відстеження вручення рекомендованого поштового відправлення р/к №108 Укрпошта повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»

В матеріалах справи відсутні відомості, щоб свідчили про наявність підстав для сумніву у добросовісності дій листоноші.

Отож, ОСОБА_1 будучи належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, станом на поточну дату про наявність поважних причин або про причину неприбуття не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ 21.10.1993 та п.п. 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМ України №1487 від 30.12.2022).

Суд дійшов висновку, що нез`явлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, без повідомлення причин неявки, є порушенням правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 210 КУпАП.

Тобто ОСОБА_1 порушено правила військового обліку в особливий період, його дії вірно кваліфіковано як дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у даному випадку не має правового значення, оскільки підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є саме його неявка на виклик.

Щодо посилань ОСОБА_1 на пропуск строку для притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме, що постанову про накладення адміністративного стягнення було винесено після закінчення встановленого ч.1 ст.38 КУпАП строку, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених участині сьомійцієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Разом з тим, згідно частини 7 вказаної статті адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбаченихстаттями 210,210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Вчинене позивачем порушення було виявлено 11.11.2024, а оскаржувану постанову стосовно ОСОБА_1 було винесено 10.01.2025, тому позивача притягнуто до адміністративної відповідальності в межах строку, визначеного у ч.7 ст.38 КУпАП, а отже доводи позивача про порушення відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності є неспроможними.

Разом з тим, Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Так, відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2018 у справі № 263/15738/16-а.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись з оскаржуваною постановою та уважаючи, що її складено з процесуальними порушеннями, а саме, що позивача не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, він звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право:

- знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

- при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження;

- оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.»

Судом встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів сповіщення позивача про час та місце розгляду справи саме про адміністративне правопорушення. При цьому, одним з доводів в обґрунтування позовної вимоги про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення №8 від 10 січня 2025 року позивач зазначав, що розгляд справи проведено у його відсутність.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу.

Суд звертає увагу, що для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

У даному випадку, не повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені ст.268 КУпАП.

Відтак, здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, якого не сповіщено про час та місце її розгляду, в силу приписів ч. 1 ст.268 КУпАП виключало можливість розгляду такої справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку: «Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.»

Слід зауважити, що процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Інші доводи та докази позивача не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтверджені витрати позивача зі сплати судового збору підлягають розподілу за правилами ч. 1ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241, 242, 243, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.01.2025 №8 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення виготовлене і підписане 17.10.2025.

Суддя Юрій КОЛТУН