Справа № 520/11506/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 р. Справа № 520/11506/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.07.25 по справі № 520/11506/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 11.04.2025р. №40 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2025 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди її роботи згідно записів трудової книжки б/н від 29.08.1967, а також згідно до записів трудової книжки № НОМЕР_1 від 25.07.1968 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 11.04.2025 №40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2025р. про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у справі №520/11506/25.

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний код - 22933548; місцезнаходження - вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ). Пенсійний вік, визначений частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 60 років. Страховий стаж для призначення пенсії обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, якщо сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж розмір страхового внеску, обчисленого з мінімальної заробітної плати (мінімальний страховий внесок). Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для осіб, які набули пенсійного віку 60 років по 31.12.2017 включно, становить не менше 15 років. Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також данцх, включених на підставі документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вік позивача на момент звернення 75 років. Страховий стаж становить 11 років 1 місяць 0 днів. Згідно результатів розгляду документів, доданих до заяви не зараховано: - період роботи згідно трудової книжки б/н від 29.08.1967, оскільки на титульній сторінці трудової книжки наявне виправлення по батькові позивача. Для зарахування періодів зазначених в трудовій книжці необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював позивач, на підставі первинних документів за час виконання роботи, або підтвердити належність трудової книжки Позивача в судовому порядку. Періоди роботи згідно трудової книжки № 720 від 25.07.1968, оскільки не підтверджено зміну прізвища з рос. мовою ОСОБА_2 на рос.мовою ОСОБА_3 . Для зарахування періодів роботи зазначених в трудовій книжці № 720 від 25.07.1968 до страхового стажу необхідно надати документ про зміну прізвище. Отже, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування призначити пенсію немає правових підстав, оскільки позивач не набула необхідного страхового стажу. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання зазначає, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.04.2025 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі Закон № 1058-IV).

За принципом екстериторіальності дане звернення було розглянуто і вирішено по суті ГУ ПФУ в Київській області і рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 11.04.2025 №40 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії.

Зазначено, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 15 років; страховий стаж заявника становить 11 років 01 місяць 00 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального стажу не зараховано: 1) період роботи згідно трудової книжки б/н від 29.08.1967, оскільки на титульній сторінці трудової книжки наявне виправлення по батькові позивача. Для зарахування періодів зазначених в трудовій книжці необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював позивач, на підставі первинних документів за час виконання роботи, або підтвердити належність трудової книжки позивача в судовому порядку; 2) періоди роботи згідно трудової книжки № 720 від 25.07.1968, оскільки не підтверджено зміну прізвища з рос. мовою ОСОБА_2 на рос.мовою ОСОБА_3 . Для зарахування періодів роботи зазначених в трудовій книжці № 720 від 25.07.1968 до страхового стажу необхідно надати документ про зміну прізвища.

Згідно із записами даної трудової книжки б/н від 29.08.1967 заявник: за №1 від 29.08.1967 - №3 від 26.08.1968р. працювала піонер вожатою Дубровської 8-літньої школи та Калініскої 8 -літньої школи; згідно до записів №4 від 01.09.1968 - № 5 від 18.06.1969 - навчання в ІІ педкласі СШ №3 м. Джанкоя; згідно до записів № 6 від 01.04.1983 р. по № 9 від 20.06.1991 працювала бухгалтером УМР Кримської Атомної електростанції; згідно до записів № 10 від 21.06.1991 року по №12 від 09.04.1993 р. працювала заступником головного бухгалтера АТП Кримської Атомної електростанції; згідно записів за № 13 від 16.04.1993 по № 16 від 22.08.1995 працювала головним бухгалтером ПУ ЖКХ м. Щелкіно; згідно до записів за № 17 від 23.08.1995 по №20 від 09.01.2008 працювала головним бухгалтером та головним економістом ГП «Горволоканал, яке в 1996 році перейменоване в виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства; згідно до записів за №21 від 03.12.2012р. по № 22 від 28.02.2013р. працювала прибиральницею Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №99 Харківської МР Харківської області.

Згідно до записів титульної сторінки трудової книжки № 1720 від 25.07.1968 року заповнено колгоспом «Ленінець» Новопокровської сільської ради Красногвардійського району Кримської області. Первинне прізвище записано " ОСОБА_4 ". Потім прізвище змінено на " ОСОБА_5 ". Прізвище " ОСОБА_5 " закреслено, зроблено запис прізвища " ОСОБА_6 ".

Згідно до записів даної трудової книжки вбачається, що позивач працювала в колгоспі «Ленінець» Новопокровської сільської ради Красногвардійського району Кримської області вихователем та завідувачем дитячого садка з липня 1968 року по 14.03.1983 року.

Згідно з копією диплома серії НОМЕР_3 прізвище, ім`я по-батькові заявника зазначено як " ОСОБА_7 ", рос. " ОСОБА_4 ".

Відповідно до довідки від 05.05.2006 року за № 140/02-3.43, виданої ОСОБА_1 Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим вбачається, що 02.06.1973 р. у Новопокровській сільській раді Красногвардійського району Автономної республіки Крим зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що міститься актовий запис №09. Після реєстрації шлюбу прізвище " ОСОБА_3 " змінено на прізвище " ОСОБА_8 ". « 13» жовтня 1976 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Севастополь зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 1563. (а.с. 24).

Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 12.07.1991 зроблено запис № 188. Після розірвання шлюбу прізвище заявника " ОСОБА_11 ". ОСОБА_12 реєстрації розірвання шлюбу зазначено відділ РАГСУ Ленінського райвиконкому Кримської області (а.с. 25).

Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження прізвища № 4 від 31 травня 2024 року, виданий Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прізвище " ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ": 09 серпня 1980 року зареєстрований шлюб з ОСОБА_10 , у зв`язку з чим прізвище " ОСОБА_13 " змінено на прізвище " ОСОБА_11 ", про що виконавчим комітетом Новопокровської сільської ради Красногвардійського району Автономної республіки Крим внесено записи, актовий запис № 15 від 09.08.1980р. (а.с. 26-27).

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 повним ім"ям заявника є - ОСОБА_1 .

Не погодившись з протиправними діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11.04.2025 № 40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

З метою належного та повного захисту порушених прав позивачки, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у справі №520/11506/25.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом №1058-IV.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1058-IV встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 ст.26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Як встановлено судовим розглядом, 04.04.2025 позивачка звернулася із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за віком.

Рішенням від 11.04.2025 №40 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило позивачці в призначенні пенсії за відсутності необхідного стажу роботи, оскільки порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 затвердженої Міністерством соціального захисту населення України.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

З 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту також - № 1058-IV).

Відповідно до п.4.2 розділу ІV Постанови від 25.11.2005 № 22-1 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування.

Трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Проте окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №428/7863/17 та враховується судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Вищезазначеній правовій нормі кореспондують приписи п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, згідно з якими основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

За змістом п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Поряд із цим, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці заявника від 29.08.1967 міститься виправлення у по-батькові заявника в останній літері.

У трудовій книжці заявника №1720 від 25.07.1968 первинне прізвище записано " ОСОБА_3 ". Потім прізвище змінено на " ОСОБА_5 ". Прізвище " ОСОБА_5 " закреслено, зроблено запис прізвища " ОСОБА_6 ".

Як встановлено судом з матеріалів справи, згідно з копією диплому серії НОМЕР_3 прізвище, ім`я по-батькові заявника зазначено як " ОСОБА_7 ", рос. " ОСОБА_4 ".

Відповідно до довідки від 05.05.2006 року за № 140/02-3.43, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції Автономної республіки Крим, 02.06.1973 у Новопокровській сільській раді Красногвардійського району Автономної республіки Крим зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про що міститься актовий запис № 09. Після реєстрації шлюбу прізвище " ОСОБА_13 " змінено на прізвище " ОСОБА_8 ". « 13» жовтня 1976 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Севастополь зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 1563. (а.с. 24).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 12.07.1991 зроблено запис № 188. Після розірвання шлюбу прізвище заявника ОСОБА_11 . ОСОБА_12 реєстрації розірвання шлюбу зазначено відділ РАГСУ Ленінського райвиконкому Кримської області (а.с. 25).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження прізвища № 4 від 31 травня 2024 року, виданий Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прізвище " ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ": 09 серпня 1980 року зареєстрований шлюб з ОСОБА_10 , у зв`язку з чим прізвище " ОСОБА_13 " змінено на прізвище " ОСОБА_11 ", про що виконавчим комітетом Новопокровської сільської ради Красногвардійського району Автономної республіки Крим внесено записи, актовий запис № 15 від 09.08.1980 (а.с. 26-27).

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 повне ім"я заявника - ОСОБА_1 .

Отже, зміна прізвища заявника та правильність по-батькові підтверджена поданими до суду документами.

Окрім того, відповідачу заявником також надавалась разом із заявою про призначення пенсії копія диплому серії НОМЕР_3 , копія паспорта серії НОМЕР_4 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження прізвища №4 від 31 травня 2024 року.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Така правова позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, трудові книжки позивача містять записи про періоди роботи на відповідних посадах і у наведений період часу, що є належним доказом роботи позивача.

Відтак, трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії. Водночас, не зарахування цього періоду до страхового стажу позивачки лише через не значену дату підстави звільнення - є необґрунтованим та протиправним, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок лежить на роботодавцеві, а не на працівникові.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку з яким погоджується колегія суддів, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 11.04.2025 №40 є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, належним способом захисту та відновлення права позивачки у цій справі є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у справі №520/11506/25.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі № 520/11506/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський