Справа № 579/1457/25
Суддя: Придатко В. М.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/1457/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Кролевець

Кролевецький районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Придатка В.М.

з участю секретаря судового засідання Клишкової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 25.03.2025 року АП №399 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та закрити провадження по справі.

Вимоги обґрунтовує тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 25.03.2025 року винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст. 210 Кодексу України з тих підстав, що позивач не оновив персональні військово-облікові дані в ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому вказана постанова та матеріали справи оформлені із значною кількістю порушень та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

Так, суб`єктом правопорушення за статтею 210 КУпАП є військовозобов`язані, призовники та резервісти; тоді як позивач згідно зі штампом у довідці, виданій взамін військового квитка, з 03.04.2003 має статус невійськовозобов`язаного на підставі наказу Міністерства оборони України №342 від 09.06.2006.

Крім того, постанова була винесена 25.03.2025 року, при цьому позивач у період з 15.03.2025 року по 17.03.2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП «Кролевецька лікарня» Кролевецької міської ради, а з 17.03.2025 року по 07.04.2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні КНП Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована лікарня у м.Глухів».

Крім того, оскаржувана постанова не містить зазначення ні дати, ні часу вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить ст.283 КУпАП, а також опису обставин, які були встановлені і свідчать про адміністративне правопорушення. У резолютивній частині оскаржуваної постанови не міститься вказівки на відповідну статтю (частину, пункт статті) КУпАП, за якою позивач був би визнаний винним і за якою було його притягнуто до відповідальності.

Невірно зазначені паспортні дані позивача: відомості про документ, що посвідчує особу, вказані «паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 27.07.2001 року», при цьому паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 виданий 12.07.2001 року.

Таким чином, розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП було проведено 25.03.2025 року за його відсутності, що не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, в т. ч. право на захист.

Постанова АП № 399 від 25.03.2025 року після її винесення ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу також не направлялася і ним не отримувалася, у зв`язку з чим останній був позбавлений законної можливості її своєчасного оскарження у строки, передбачені КУпАП.

При цьому начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2025 року звернувся з заявою до Кролевецького ВДВС у Конотопському районі про стягнення з позивача штрафу в примусовому порядку. На підставі вказаної постанови було порушено виконавче провадження ВП №78437480.

В судове засідання представник відповідача не прибув, причини неявки не повідомив, згідно поданої заяви (а.с.19) проти позовних вимог відповідач заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи та оглянувши справу АП №399, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У наданій суду копії довідки взамін військового квитка серія НОМЕР_2 від 06.09.2012 року, наявний штамп «Невійськовозобов`язаний. Кролевецький РВК Сумської області. 3 квітня 2003 р.» з написом «Знятий з в/обліку згідно наказу МО України №342 від 09.06.2006 року».

Згідно з п.1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, а також громадянам України, звільненим з військової служби в СБУ у відставку, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби та не досягли граничного віку перебування в запасі (у разі, коли раніше військово-обліковий документ не видавався).

Таким чином, позивачем не надано суду військово-облікового документа встановленого зразка, оскільки довідка взамін військового квитка підлягає згідно з чинним законодавством заміні на ВОД встановленого зразка. Що стосується змісту наданої довідки взамін військового квитка, то суд наголошує, що Наказ Міністерства оборони України №342 від 09.06.2006 на даний час втратив чинність відповідно до наказу МОУ «Про внесення змін до Настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» №24 від 15.01.2015, і запис про зняття з військового обліку за медичними підставами не є дійсним без зазначення відповідних положень наказу МОУ №402 від 14.08.2008.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Водночас згідно з абзацом 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ст.ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно з ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Так, судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 , позивача по справі, 25.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було проведено розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст. 210 Кодексу України з тих підстав, що 15.03.2025 року було встановлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП громадянином ОСОБА_1 , який в особливий період під час мобілізації не оновив персональні військово-облікові дані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ), чим порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с.7).

При цьому 15.03.2025 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №399 від 15.03.2025, у якому було зазначено дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, о 10:00 годині 25.03.2025 року (а.с.21-22), однак підписів позивача вказаний протокол не містить.

На підставі постанови про адміністративне правопорушення АП №399 від 25.03.2025 постановою начальника Кролевецького ВДВС у Конотопському районі Халепи Н.О. було відкрито виконавче провадження №78437480 від 24.06.2025 року (а.с.8-9).

Згідно з перевідним епікризом від 17.03.2025 до медичної карти №877, ОСОБА_1 у період з 15.03.2025 року по 17.03.2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП «Кролевецька лікарня» Кролевецької міської ради (а.с.10).

Згідно з випискою із медичної карти №638, ОСОБА_1 з 17.03.2025 року по 07.04.2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні КНП Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована лікарня у м.Глухів» (а.с.11).

Суд звертає увагу, що способи належного оповіщення військовозобов`язаних та резервістів передбачені п.41 постанови КМУ №560 від 16.05.2024, і включають як особисте вручення повістки, так і надсилання повістки про виклик до ТЦК засобами поштового зв`язку. Водночас відповідач не підтвердив ані особистого вручення повістки позивачу, ані направлення її засобами поштового зв`язку, при цьому підписів позивача у складеному протоколі про адміністративне правопорушення (про ознайомлення з часом розгляду справи та про отримання другого примірника) не міститься.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі N 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі N 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі N 308/12552/16-а та у справі N 482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі N 205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі N 522/20755/16-а, від 30.09,2019 року у справі N 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі N 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі N 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі N 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі N 465/5145/16-а.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази беззаперечно не підтверджують обставини щодо повідомлення позивача про необхідність з`явитись 25.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, що спростовує дотримання встановленого порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення при винесенні спірної постанови.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

У наданій суду копії постанови вказано, що ОСОБА_1 порушено ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак вказані положення закону не містять вказівки на обов`язок військовозобов`язаних оновити персональні військово-облікові дані.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленої процедури, тому є протиправною та відповідно підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016р., ст.7,9,210,235,245,250-252,254,256,268,277-280,283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,121,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 АП №399 від 25.03.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн. скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 29.09.2025 року.

Суддя В. М. Придатко