Справа № 638/20386/25
Суддя: Агапов Р. О.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/528/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Агапова Р.О.

за участю секретаря Суслової К.В.,

представника позивача Доменюка Д.Г.,

захисника Папая С.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Гуліч О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Позов обґрунтований тим, що 15.10.2025 працівниками Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області було виявлено громадянина Республіки Білорусь, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), який порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.

В ході опитування відповідача, позивачем було встановлено, що останній 24.06.2019 року прибув в Україну через ПП «Гоптівка» з метою працевлаштування. На території України в`їхав за паспортом громадянина Республіки Білорусь, який втратив кілька років тому. В період з 2022 по 2023 відбував покарання за ч.3 ст.185 КК України. За цей період часу з території України не виїжджав. У 2020 році Відповідач був притягнутий працівниками ГУ ДМС у Харківській області до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства за ч.1 ст.203 КУпАП.

За отриманням паспорта громадянина Республіки Білорусь або отримання довідки про повернення на батьківщину до певних дапломатичних установ Відповідач не звертався.

15.10.2025 за порушення міграційного законодавства Холодногірським відділом у м.Харкові ГУДМС у Харківській області громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП. За фактом скоєння даного правопорушення було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень (штраф не сплачений). Окрім цього працівниками Холодногірського відділу у м. Харкові ГУДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення відповідача з території України. Від послуг перекладача відповідач відмовився, тому зміст рішення було йому роз`яснено зрозумілою мовою. Також йому було повідомлено про наслідки невиконання вищезазначеного рішення та порядок і строки його оскарження.

Дозволу на імміграцію в Україну відповідач не оформлював. За отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Інших заходів для легалізації факту перебування в країні не вживав і таким чином, на теперішній час, в порушення вимог законодавства України перебуває на її території нелегально.

Позивач зазначає, що 24.03.2020 року відповідач вже притягувався працівниками Індустріального відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області за правопорушення порушення міграційного законодавства за ч.1 ст.203 КУпАП. За фактом скоєння даного було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень (штраф не сплачений).

09.04.2020 Індустріальним відділом у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області у відношенні відповідача було винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни. Рішення відповідачем виконане не було.

23.04.2025 року ГУ ДМС у Харківській області у відношенні громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено рішення про заборону в`їзду в Україну на підставі ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також вказав, що відповідач досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні він не перебуває й таким чином у нього відсутні підстави, за наявності яких примусове видворення до особи не застосовується (ч. 8 ст. 26 та ч. 8 ст. 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Позивач звертає увагу на тому, що відповідач час веде асоціальний спосіб життя, є особою без відповідного місця мешкання (проживає на вулиці), не має законного джерела існування, що є прямим порушенням вищевказаної імперативної норми Закону. Документи які б підтверджували легальність перебування відповідача на території України у нього відсутні, що є підставою для прийняття рішення про його примусове видворення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність викладених доказів, а також беручи до уваги, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду з України, від виконання рішення про примусове повернення, у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, а також існує ризик його втечі, що є підставою для його затримання.

У судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач за допомогою перекладача в судовому засіданні заперечень не надавав.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням начальника Індустріального РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 09.04.2020 вирішено примусово повернути до країни походження громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано покинути територію України у термін до 19.04.2020. Заборонено в`їзд на територію України на 3 роки.

Постановою Індустріального відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області від 24.03.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 23 квітня 2025 року заборонено громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Постановою Холодногірського відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області від 15.10.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 203 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Рішенням Холодногірського відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області № 000603 від 15.10.2025 вирішено примусово видворити з України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Положенням частини восьмої статті 26 Закону (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2952-IX від 24.02.2023) визначено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою встановлено заборону щодо примусового повернення, видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства.

Судом було встановлено, що відповідач досяг 18-річного віку, докази того, що йому надано статус біженця, або він в процесі отримання статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, - відсутні, тобто немає підстав, за яких примусове видворення або повернення не застосовується відповідно до частини 8 статті 26, частини 8 статті 30 та статті 31 Закону.

На теперішній час, відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання, законного джерела існування та власності в Україні не має, дозвіл на імміграцію в Україну не оформляв, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вчиняв.

Позивач в своєму позові посилається на частину 1 статті 289 КАС України як на підставу звернення до суду з вимогами про затримання відповідача з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування таких вимог зазначає, що відповідач є нелегальним мігрантом, документи які б підтверджували його законне перебування на території України відсутні; відповідач не має законного джерела існування на території України, що є прямим порушенням частини 1 статті 21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Надаючи оцінку зібраним доказам, отриманим від сторін поясненням, приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положенням частини 1 статті 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

З огляду на матеріали справи, а також на наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Враховуючи ухилення відповідачем від виїзду з України, а також те, що ним не виконано рішення щодо його примусового видворення, відсутність у відповідача документу, що дає право на виїзд з України, та докази можливості отримання відповідачем такого документу самостійно, суд вважає доведеними підстави для його затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, строком на 6 (шість) місяців.

Вказана позиція узгоджується і з висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 13.02.2019 у справі № 359/5975/17, де вказано наступне: оскільки іноземець порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не має документів, які посвідчують особу, та не надав суду доказів про своє законне перебування на території України, то є законні підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У справі № 522/14416/18 Верховний Суд прийняв 18 березня 2021 року рішення, у якому звернув увагу на те, що відповідач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачем не надано.

Верховний Суд вказав, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст.26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2,5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.О. Агапов