Справа № 300/3687/25
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2025 р. справа № 300/3687/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем на ім`я голови Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 подана заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, в зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи рідною сестрою ОСОБА_2 . Відповіддю відповідача мені відмовлено в наданні такої відстрочки. Позивач вважає такі дії протиправними та такими, що не гуртуються на вимогах п.14 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.15-16).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив, зокрема зазначив, що позивачем, в порушення вимог пунктів 58, 61, додатку 5 Порядку №560 заявником не додано документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8), а також позивачем надано висновок ЛКК від 10.04.2024 №325, згідно з яким ОСОБА_3 за станом здоров`я здійснювати догляд не може. Термін дії зазначеного висновку не визначений ні в самому висновку, а ні жодними опублікованими нормативно-правовими актами. Відповідач зазначає, що зазначений висновок за формою не відповідає формам, затвердженим МОЗ. Просив відмовити у задоволенні позову (а.с.19-31).
Розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді в основній щорічній відпустці, в порядку черговості.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , 24.03.2025 подав відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", в зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи рідною сестрою ОСОБА_2 .
Відповідачем направлено позивачу повідомлення від 27.03.2025 за №1/1/162412, згідно з яким комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто заяву позивача та протоколом від 27.03.2025 за №13 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено, що він підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: Не надані документи, що підтверджують неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (мати) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (дод. 8) (а.с.3).
Позивач зазначає, що документи, які ним були долучені до заяви про надання відстрочки, підтверджується та обставина, що саме він є тією особою, яка може здійснювати догляд за своєю рідною сестрою, яка є інвалідом II групи. Крім цього, відповідними документами підтверджується та обставина, шо мати позивача ОСОБА_3 в силу свого здоров`я не в змозі здійснювати догляд за своєю донькою в силу свого віку так і стану здоров`я.
Крім цього, факт здійснення саме ним догляду за хворою сестрою встановлений рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №300/5100/24 і в подальшому наказом командира в/ч НОМЕР_1 за №39 від 07.02.2025 позивача звільнено з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами.
Вважаючи дії відповідача щодо ненадання відстрочки протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII.
Згідно з п.14 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII, на який посилався позивач у заяві, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Згідно з ч.ч.7, 8 ст.23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Врахувавши вказані вище обставини справи та норми Закону № 3543-XII, суд дійшов висновку, що позивач мав законне сподівання на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вказані вище документи позивач долучав до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Тому відповідач мав обов`язок їх розглянути по суті у встановленому законом порядку.
Слід зазначити, що згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до абз.9 п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Оскільки, відповідач є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, саме на нього покладено обов`язок щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.
З 18.05.2024 змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, адже були внесені зміни до ст.23 Закону №3543-XII. Також із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до п.п.56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п.59 Порядку №560).
Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до п.п.64, 65 Порядку №560 заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки протягом п`яти років. У разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.
Встановлені обставини доводять, що відповідач в особі комісії розглянув заяву позивача щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією по суті, та прийняв рішення, як акт владно-розпорядчого характеру, що відповідає вказаному вище порядку дій.
Суд звертає увагу також на те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №300/5100/24 позов ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, задоволено частково. Визнано протиправними дії командира в/ч НОМЕР_1 щодо не видання наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами, з підстав, передбачених абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Про військовий обов`язок і військову службу.
Відповідно до висновку ЛКК №308 від 04.04.2024 сестра ОСОБА_1 за рівнем обмеження життєдіяльності обмежена до самообслуговування та здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду.
Разом з тим, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у звільненні з військової служби через відсутність відповідних документів, які б підвереджували відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, з цього приводу слід зауважити про таке .
Серед матеріалів справи міститься акт встановлення фактичного місця проживання від 01.03.2024, який складений комісією у складі старости ОСОБА_4 , діловода Довгівського старостинського округу Левінської Л.Д., депутата Єзупільської селищної ради Пристайко С.П, у якому вказано, що позивач фактично проживає в АДРЕСА_1 разом із сестрою ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує стороннього догляду та мамою ОСОБА_3 , яка є пенсіонеркою.
Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу від 10.04.2024 №325 ОСОБА_3 за станом здоров`я здійснювати догляд не може, крім того потребує постійного медикаментозного лікування та перебуває на диспансерному спостереженні, що підтверджується довідкою №6.
Також судом встановлено, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 19.12.1981.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 03.03.2004 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 припинено 14.01.2008, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 14.01.2008.
Відповідно до інформації, яка вказана у листі від 18.04.2024 №520/32.15.5.7-01/2364 Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актові записи про шлюб та про народження, де матір`ю вказана ОСОБА_2 , відсутні.
ОСОБА_7 , який є батьком позивача та вітчимом ОСОБА_2 з 04.03.2022 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_6 , що підтверджується довідкою від 12.02.2024 №543, яка видана військовою частиною НОМЕР_6 .
У відповідності до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Окрім того, суд зазначає, що відсутні належні та допустимі докази врахування відповідачем п.59 Порядку №560, згідно з яким відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Оскільки, відмова позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не узгоджується із вказаними вище вимогами законодавства, і такі дії вчинені шляхом видання відповідного рішення, саме воно безпосередньо порушує заявлене право позивача, що охоплює, в тому числі й вимогу щодо протиправної бездіяльності відповідача з приводу ненадання відстрочки.
Отже, на час розгляду справи відповідачем не надано доказів за результатами розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, яка з пакетом документів подана відповідачу 24.03.2025.
В той же час, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення прав позивача є визнання протиправним і скасування рішення комісії відповідача, оформленого протоколом від 27.03.2025 за №13 про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Окремо слід зазначити, що встановлення права особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, розгляд та оцінка отриманих документів є дискреційними повноваженнями відповідача. Як зазначено вище, при вирішенні заяви позивача, відповідач мав керуватися конкретними доказами, отриманими у встановленому законом порядку. Тому, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п.14 ч.1 ст.23 Закону № 3543-ХІІ, передчасна і задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Як наслідок, для повного та ефективного відновлення порушеного права та належного способу їх відновлення, наявні підстави для зобов`язання відповідача (при якому створена вказана Комісія, що не має статусу юридичної особи та окремого органу державної влади) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву позивача щодо оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Що стосується клопотання позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, клопотання позивача не містить жодного обґрунтування, з посиланням на докази щодо необхідності чи наявності істотних підстав для його задоволення.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Розподіл судових витрат згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, згідно із п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оформленого протоколом від 27.03.2025 за №13.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) від 24.03.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.