Справа № 363/3453/25
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.10.25 363/3453/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Купрієнко В.С. звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №535 від 07.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.06.2025 року через державний електронний сервіс «ДІЯ» позивач отримав повідомлення з якого вбачається, що Головним державним виконавцем Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Орленко М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 56 306,00 грн., а саме: 51 000,00 грн. - штраф; 5 100,00 грн. - виконавчий збір; 206,00 грн. - виконавчі витрати. Підставою у відкритті виконавчого провадження є постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.04.2025 року №535 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . В своїй постанові відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду та проведення мобілізації, а саме: о 14 год. 00 хв. 17.01.2025 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці №1768584 для уточнення даних, яка була направлена через АТ «УКРПОШТА» та протягом трьох робочих днів не повідомив поважності причин неприбуття. Позивач по справі надав ІНФОРМАЦІЯ_1 всі свої контактні дані, та вказав адресу місця свого проживання, однак, позивач не отримував жодної повістки від відповідача, як про те стверджує останній, а тому не знав про дату та час, на який йому потрібно було з`явитись для уточнення своїх даних. Крім того, представник позивача зазначає, що копія постанови №535 від 07.04.2025 року та її зміст дають можливість стверджувати, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП проводився за відсутності позивача, який не був належним чином повідомлений про даний розгляд, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП. Також, представник позивача звертає увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний - ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою. Всі вищевикладені підстави підтверджують дії Відповідача протиправними, а винесена ними постанова від 07.04.2025 року №535 такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. У зв`язку з цим в його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

01.07.2025 року представник відповідача отримав копію ухвали суду від 24.06.2025 року та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується ксерокопією облікової книги розносної кореспонденції.

Відповідач станом на 20.10.2025 року не реалізував свого права, відзив на позовну заяву до суду не надав.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотань від позивача (представника) та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Крім того, відповідач правом на подання відзиву/пояснень із запереченнями на позов не скористався, доказів на спростування доводів позивача не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до права, визначеного у частині першій статті 5 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 19 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення №535 від 07.04.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн., за те, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, а саме 17.01.2025 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» повістці №1768584 для уточнення даних, та протягом трьох днів не повідомив поважності причин неприбуття.

Представник позивача у позові зазначає, що про існування постанови №535 від 07.04.2025 року позивачу стало відомо лише 16.06.2025 року після отримання через державний електронний сервіс «ДІЯ» повідомлення про те, що Головним державним виконавцем Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Орленко М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 56 306,00 грн., а саме: 51 000,00 грн. - штраф; 5 100,00 грн. - виконавчий збір; 206,00 грн. - виконавчі витрати. Позивач не був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2,а тому представник позивача та позивач вважають, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.04.2025 року №535 винесена з суттєвими порушеннями, а саме: відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП; розгляд справи проведений за відсутності особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , та за відсутності відомостей про його належне повідомлення про дату, час і місце розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Частина перша ст.210-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.210-1 КУпАП).

Згідно з абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2, а фактично дізнався 16.06.2025 року про існування оскаржуваної постанови, після застосування до нього примусових заходів, а саме примусового стягнення.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Відповідно до п.28 Порядку виклик громадян до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2 чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником ІНФОРМАЦІЯ_2 або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_2 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Абзац 4 п.47 Порядку визначає, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п.п.41, 47 Порядку, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно із ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст.9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП в діяннях позивача, зазначене є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 605грн. 60коп., а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №535 від 07.04.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ).

Суддя Рудюк О.Д.