Справа № 380/21611/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21611/24 пров. № А/857/5568/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року (головуючий суддя: Гулик А.Г., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 21.10.2024, звернулася з позовом до суду, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 54 від 07.06.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати в повному обсязі періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. Ів. Франка з 11.05.1983 по 12.02.1992 до страхового стажу, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 31.05.2024.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що звернулася до Буського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципами екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за результатами розгляду заяви було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком № 54 від 07.06.2024. Причиною відмови слугувала відсутність необхідного страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач-1 не врахував до страхового стажу період роботи в колгоспі з 11.05.1983 по 12.02.1992 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 14.02.1983, оскільки відсутні записи про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні. Страховий стаж в період з 11.05.1983 по 12.02.1992 становить 8 років 9 місяців 2 дні. Зарахований стаж становить 23 роки 9 місяців 26 днів. Рішення мотивоване тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком. Пенсійний вік становить 60 років, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 31 рік, зарахований страховий стаж становить лише 23 роки 9 місяців 26 днів. Позивачка вважає, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. У випадку виникнення сумнівів щодо достовірності даних поданих особою документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів з метою отримання необхідної інформації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії № 54 від 07.06.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.05.1983 по 12.02.1992.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З огляду на вищевикладене, до страхового стажу позивачки правомірно не було зараховано періоди її трудової діяльності з 11.05.1983 по 12.02.1992, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 14.02.1983, оскільки записи про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні відсутні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Буського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципами екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 54 від 07.06.2024. Причиною відмови слугувала відсутність у позивача необхідного страхового стажу, визначеного у статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж в період з 11.05.1983 по 12.02.1992 становить 8 років 9 місяців 2 дні, зарахований становить 23 роки 9 місяців 26 днів.

На підтвердження наявного страхового стажу позивачка надала трудову книжку серії НОМЕР_2 , в якій міститься запис про прийняття 11.05.1983 на роботу в колгосп ім. Ів. Франка в дитячий садок, 13.11.1986 позивача переведено на посаду завідуючої дитсадка, де працювала до 12.02.1992.

Колгосп ім. Ів. Франка ліквідовано 13.02.1992 і утворено на його базі Народне аграрне акціонерне господарство ім. Ів. Франка.

Рішення мотивоване тим, що у позивачки відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком. Пенсійний вік становить 60 років відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 31 рік, зарахований страховий стаж становить лише 23 роки 9 місяців 26 днів.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка позивачки містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу. Разом з тим, доказів які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивачки відповідач не надав.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Приписами статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років, починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що на момент звернення позивачки 31.05.2024 за призначенням пенсії їй виповнилося 60 років.

Крім цього, для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, необхідно наявність 31 року страхового стажу.

За принципами екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 54 від 07.06.2024.

Причиною відмови слугувала відсутність у позивачки необхідного страхового стажу, визначеного у статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний орган визнає наявність у позивачки 23 роки 9 місяців 26 днів страхового стажу.

Однак, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивачки, період її роботи з 11.05.1983 по 12.02.1992 (8 років 9 місяців 2 дні), оскільки записи про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні відсутні.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими твердженнями пенсійного органу з огляду на таке.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм доводить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, надання уточнюючих довідок повинно здійснюватися лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 (а. с. 12-13), ОСОБА_1 прийнято з 11.05.1983 на роботу в колгосп ім. Ів. Франка в дитячий садок.

З 13.11.1986 позивачку переведено на посаду завідуючої дитсадка, де вона працювала до 12.02.1992.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки трудова книжка позивачки містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, а тому такі підтверджують її стаж за період роботи у колгоспі ім. Ів. Франка в дитячому садку з 11.05.1983 по 12.02.1992 (8 років 9 місяців 2 дні).

Щодо покликання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на частину 2 статті 56 Закону № 1788-ХІІ, як правову підставу для не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 11.05.1983 по 12.02.1992 (8 років 9 місяців 2 дні), оскільки відсутні записи про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні у колгоспі, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, з огляду на таке.

Так, відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 1788-ХІІ, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що оскільки позивачка працювала у колгоспі ім. Ів. Франка в дитячому садку, а не як член колгоспу в громадському господарстві, а тому на позивачку не може поширюватися вимога про встановлення мінімуму та відпрацювання трудоднів.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії № 54 від 07.06.2024, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.05.1983 по 12.02.1992 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року у справі № 380/21611/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін