Справа № 736/2235/25
Суддя: Кутовий Ю. С.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/2235/25
Номер провадження 2-а/736/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Батюк Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Пономаренко Олена Валентинівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Просить поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанов. Постанову №579 начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 від 09.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення. Постанову №581 начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 від 09.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на правничу допомогу. Позивач вважає, що при винесенні оскаржуваних постанов, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було допущено ряд порушень, а саме порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалюючи оскаржувані постанови, жодних із зазначених обставин не врахували та не обґрунтували правомірність оскаржуваних постанов.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав відзив у якому заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні.

Суд дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку про таке.

03 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол № 695 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та протокол №697 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП на позивача ОСОБА_1 .

За результатами розгляду вказаних протоколів ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено відповідно постанову №579 від 09.07.2025 року та постанову №581 від 09.07.2025 року.

Відповідно до оскаржуваної постанови №579 від 09.07.2025 року, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено те, що позивач порушив вимоги ч.6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період (воєнний стан, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), а саме: не мав при собі, не пред`явив уповноваженому представнику ТЦК та СП військово-обліковий документ, чим порушив вимоги ч.6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було допущено ряд порушень. Зокрема, в постанові не зазначено конкретну дату вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Так само постанова не містить вказівки про жодні докази на підтвердження винуватості особи.

Відповідно до оскаржуваної постанови №581 від 09.07.2025 року, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено те, що позивач порушив вимоги абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період (воєнний стан, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), а саме: 03.07.2025 року громадянин ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення №2025-0307-1922 від 03.07.2025 року на проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби, відмовився від проходження ВЛК, чим порушив вимоги абз.4 ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час воєнного стану.

Позивач вважає, що відповідної процедури та етапності відповідачем не дотримано, зокрема, повістка про виклик позивача для проходження медичного огляду відсутня, крім того, було порушено вимоги пункту 81 постанови КМУ 560.

З доводами викладеними у позовній заяві частково суд частково погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.6 ст.22 «Про мобілізаційну підготовку» У період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, норма про обов?язкове використання відео фіксації при перевірці ВОД є імперативною і є ґрунтом для доказової бази при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і подальшому притягненні до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідачем жодних доказів які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.3 ст. 210-1 КУпАП не надано. Надані копія протоколу та постанови №579 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності окремо не є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, крім іншого, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби зокрема згідно з рішеннями військо-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року №560 військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення №581 відносно ОСОБА_1 , останньому за рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 було видане направлення від 03.07.2025 року для встановлення придатності для проходження військової служби.

Згідно акту від 03.07.2025 року ОСОБА_1 відмовився від отримання даного акту і за даним фактом відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від підпису та отримання якого позивач відмовився.

Протокол у свою чергу містить дату, час та місце розгляду справи.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з?явився, про причини неявки не повідомив.

Постановою №581 від 09.07.2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням відповідного стягнення.

Таким чином, на переконання суду, службові особи при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, розгляді та винесені постанови у справі №581 відносно ОСОБА_1 діяли у межах і порядку визначеному законом.

Питання, які стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд враховуючи приписи ст. 134 КАС України, вважає за необхідне встановити їх розмірі 3000 грн., що буде відповідати принципу розумності.

Витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Керуючись ч.3 ст.210, ст.ст.268, 278 - 280, 285, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 242-246 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача Пономаренко Олена Валентинівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову №579 начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 від 09.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 605 грн. 60 коп., та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Корюківський районний суд Чернігівської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.С.Кутовий