Справа № 335/4111/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 335/4111/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.) у справі №335/4111/23 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень (т.4 а.с.48), просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області № 184-к від 18 квітня 2023 року за підписом голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича, яким вирішено звільнити ОСОБА_1 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_2 з 19.04.2023 на рівнозначній посаді в правонаступнику Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області;

- стягнути з правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто з 19 квітня 2023 року по дату поновлення позивача на посаді, виходячи з розрахунку 862,35 грн. середньоденної заробітної плати позивача.

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 05 квітня 2021 року обіймала посаду виконуючого обов`язки начальника Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області. Відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, який набрав чинності з 01 січня 2023 року, припинено діяльність Фонду соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. У зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників, позивачку з 18 квітня 2023 року звільнено з посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. У той же час до штатного розпису ГУ ПФУ в Запорізькій області введено нові посади, до функціональних обов`язків яких відносять основні функціональні обов`язки, виконувані працівниками Фонду

соціального страхування України. Позивачка вважала, що при звільненні допущено порушення вимог діючого законодавства, оскільки за наявності інших робочих місць, посад, штатних одиниць, тощо, що утворились в процесі реорганізації Фонду, позивачці, як працівнику, який підпадав під скорочення чисельності та/або штату працівників, у зв`язку із реорганізацією роботодавця, не було запропоновано переведення на іншу вакантну посаду, наявну у роботодавця, чим порушено вимоги ст.49-2 КЗпП України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року в задоволені позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання роботодавцем положень ст.49-2 КЗпП України, що підтверджується наявним в матеріалах справи примірником попередження про наступне звільнення, яке містить особистий підпис позивачки. Суд зазначив, що позивачка була попереджена, що скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників Управління виконавчої дирекції Фонду у Запорізькій області та його відділень, інша робота в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та його відділеннях позивачці не пропонується.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено можливості переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія загальних норм трудового права, на посаду державної служби, на яку поширюється дія спеціальних норм права. З цих підстав суд зазначив, що переведення працівників ФСС України на посади державної служби у Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях суперечить вимогам Закону №889-ХІІ.

При цьому, суд першої інстанції визнав помилковими доводи позивачки щодо обов`язку правонаступника роботодавця запропонувати вакантні посади в Пенсійному фонді України чи її територіальних органах (стаття 49-2 КЗпП України) та вимоги позивача на переведення на іншу рівнозначну посаду в Пенсійному фонді України, оскільки відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються саме Законом №889-ХІІ, якщо інше не передбачено цим же законом (частина 2 статті 5 Закону №889-ХІІ), тобто для зайняття посад державної служби кандидат повинен відповідати вимогам викладеним в Законі №889-ХІІ.

Необгрунтованими суд першої інстанції визнав і посилання позивачки на відсутність законодавчих заборон на її переведення як працівника без проведення конкурсу у випадку реорганізації юридичної особи (працівники якої не є державними службовцями) на посаду державної служби до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації, при тому що установа-правонаступник поряд зі своїми функціями, здійснює функції реорганізованої особи. З цього приводу суд першої інстанції зазначив те, що порядок призначення особи на державну службу законодавчо визначений і будь-яких виключень не містить.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивачка посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про дотримання роботодавцем вимог ст.49-2 КЗпП України. Позивачка зазначає, що їй не було запропоновано жодної вакантної посади в ГУ ПФУ в Запорізькій області, при цьому, не дивлячись на те, що на час її звільнення в ГУ ПФУ в Запорізькій області існували вакантні посади, у тому числі 17 вакантних посад, які не відносяться до державної служби. Не погоджується позивачка і з висновком суду першої інстанції щодо неможливості переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія загальних норм трудового права, на посаду державної служби. З цього приводу зазначає те, що оскільки Законом України «Про державну службу» не передбачено такої можливості, то у спірному випадку підлягали субсидіарному застосуванню положення КЗпП України, як способу подолання прогалини спеціального законодавства. При цьому, позивачка звертає увагу на те, що Закон України «Про державну службу» не містить прямої заборони на переведення працівника, який не є державним службовцем, на посаду державної служби у випадку реорганізації юридичної особи. Позивачка також зазначає те, що єдина відмінність, що відрізняє спосіб вступу на державну службу та призначення на посаду, яка не є державною службою, а саме конкурсність відбору, в силу положень ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», не існувала на час звільнення позивачки з посади.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просять рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року працювала на посаді виконуючого обов`язки начальника Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.

Законом України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності з 01 січня 2023 року, припинено діяльність Фонду соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24 травня 2023 року внесено запис № 021042745 про державну реєстрацію припинення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 41324 травня 2023 року20207). Правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Запорізькій області є Пенсійний фонд України ().

У зв`язку з припиненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Запорізькій області відбулось скорочення усього штату та усієї чисельності працівників, визначених штатними розписами Відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та Управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві з 18 квітня 2023 року, у тому числі й посади, яку обіймала позивачка.

Відповідно до попередження про наступне звільнення від 17 січня 2023 року, позивачку попереджено про звільнення з 18 квітня 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням посади.

Також в цьому попередженні позивача повідомлено, що згідно з нормами чинного законодавства України та роз`яснень Міністерства економіки України від 13 січня 2023 року не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором, на посаду державної служби до органу, приєднання до якого здійснюється внаслідок реорганізації.

16 грудня 2023 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято наказ № 54-090 про скорочення всього штату та усієї чисельності працівників.

Наказом №184-к від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з 18 квітня 2023 року з посади виконуючого обов`язки начальника Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників.

Не погоджуючись з наказом про звільнення та вважаючи протиправними дії відповідачів щодо не переведення, у зв`язку з реорганізацією юридичної особи, на рівнозначну посаду в органі ПФУ, позивачка звернулася до суду з позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року №2620-ІХ Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №2620), яким Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон №1105) викладено в новій редакції.

Пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1105 (в редакції Закону №2620, що діє з 01 січня 2023 року) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: - УВД ФСС у Кіровоградській області (код 41316824) припинено 09.06.2023 року (номер запису 026011447, підстава припинення юридичної особи в результаті реорганізації), правонаступник - Пенсійний фонд України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 року №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», зокрема: утворено комісію з реорганізації ФСС України та комісію з реорганізації управлінь виконавчої дирекції ФСС України (далі управління ВД ФСС України), установлено, що до голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь ВД ФСС України на період до завершення ix реорганізації; зобов`язано голову комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України здійснити заходи з припинення Фонду та управлінь ВД ФСС України у чотиримісячний строк з дня набрання чинності Законом №2620.

Наказом Голови комісії з реорганізації від 16.01.2023 року №9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» скорочено увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції ФСС України та управлінь виконавчої дирекції ФСС України в областях та м. Києві з 18.04.2023 року.

Вказаний наказ як на час прийняття рішення судом першої інстанції, так і на теперішній час не відкликаний, не скасований, є чинним та фактично виконаним.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що внаслідок реорганізації прининено Фонд соціального страхування України та його управління, повноваження ФСС України передані до Пенсійного фонду України. Наслідком реорганізації та припинення діяльності Фонду стало скорочення штату та усієї чисельності працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції ФСС України та управлінь виконавчої дирекції ФСС України в областях та м. Києві.

У постанові від 09 грудня 2024 року у справі №712/4776/23 Об`єднана палата Верховного Суду виклала такий правовий висновок: внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом №2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування).

Внаслідок передачі Пенсійному фонду України та його територіальним органам функцій Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень з 01 січня 2023 року виникло специфічне публічне правонаступництво, тобто передання адміністративної компетенції одного суб`єкта приватного права до іншого суб`єкта публічного права внаслідок припинення виконання першим суб`єктом покладеної на нього функції. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права i обов`язки.

При цьому, повне (універсальне) правонаступництво передбачає перехід до правонаступника всіх прав i обов`язків (у тому числі майнових) того суб`єкта, якому вони належали раніше. Це має місце, зокрема, у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення). Підстави для повного (універсального) правонаступництва виникають з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, що реорганізується.

Отже, у спірному випадку мало місце специфічне, а не повне (універсальне) правонаступництво, внаслідок чого до ПФУ від ФСС України лише окремі права i обов`язки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

Згідно із частинами 2-4 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті (зокрема у разі ліквідації, реорганізації), допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктами 5 і 13 частини першої цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці (крім звільнення за пунктом 13 частини першої цієї статті). Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Положення статей 42, 42-1 і 49-2 цього Кодексу не поширюються на звільнення за пунктом 13 частини першої цієї статті.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка отримала попередження за підписом голови комісії з реорганізації УВД ФССУ у Запорізькій області про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 18.04.2023 року. У попередженні зазначено, що оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність виконавчої дирекції, то інша робота не пропонується (т.1 а.с.29).

Наказом №184-к від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з 18 квітня 2023 року з посади виконуючого обов`язки начальника Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників.

Таким чином, Управлінням ВД ФССУ в Запорізькій області були виконані вимоги ст.40, ст.49-2 КЗпП України.

У свою чергу позивачка стверджує, що оскільки повноваження ФСС України перейшли до ПФУ, то внаслідок проведеної реорганізації працівники ФСС України повинні бути працевлаштовані в органах ПФУ.

З приводу такої позиції позивачки слід зазначити те, що згідно із пунктом 12 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV на працівників Пенсійного фонду та його територіальних органів, які здійснюють повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань i функцій Пенсійного фонду, поширюється дія Закону України Про державну службу.

У свою чергу, посади працівників ФСС України на відміну від працівників Пенсійного фонду не належать до посад державної служби. На зазначених працівників поширюється законодавство про працю.

Прийнявши рішення про припинення Фонду соціального страхування України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників Фонду соціального страхування України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, чинним законодавством України не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія загальних норм трудового права, на посаду державної служби, на яку поширюється дія спеціальних норм права, з чим погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Так, розмежування сфер застосування принципів та норм публічного і приватного права є одним із ключових принципів, який реалізовано шляхом регламентування Законом про державну службу усіх питань вступу, проходження та припинення державної служби (зокрема, оформлення прийняття на службу та звільнення, надання відпусток, встановлення соціальних гарантій тощо).

Необхідність розрізнення у законі проходження державної служби та звичайної трудової діяльності зумовлена тим, що державні службовці, виконуючи завдання і функції держави, мають особливий статус, забезпечують права та свободи громадян, захист публічного інтересу. До державних службовців застосовуються спецперевірки (п. 3 ч. 1 ст.25 Закону №889), встановлюються певні обмеження (ст. ст. 8, 10 Закону №889).

Отже, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби регулює Закон № 889. Цим Законом визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях,.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина третя статті 5 Закону № 889).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону № 889 вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу положень пунктів 1 і 2 частини першої статті 41 Закону №889 без обов`язкового проведення конкурсу переведений може бути лише державний службовець:

на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;

на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Поняття «рівнозначна посада» закріплено на законодавчому рівні та визначено у п. 6 ч. 1 Закону № 889, згідно якого, це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ст. 51 цього Закону № 889 посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці: до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади; до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під

час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Отже, саме Закон № 889 визначає поняття рівнозначної посади, як посади державної служби, що належать до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Натомість, КЗпП України такого поняття як рівнозначна посада не містить.

Отже, переведення на посаду державної служби врегульовано нормами Закону № 889, який містить імперативну норму щодо того, що переведений на посаду державної служби може бути лише державний службовець.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості переведення працівника на якого поширюється дія законодавства про працю на посаду державної служби в державному органі.

Стосовно посилання позивачки на те, що оскільки Законом України «Про державну службу» не передбачено такої можливості (переведення), то у спірному випадку підлягають субсидіарному застосуванню положення КЗпП України, як способу подолання прогалини спеціального законодавства, слід зазначити те, що положення КЗпП України можуть бути застосовані виключно у випадку, коли спеціальним законодавством не врегульована певна сфера правовідносин. Однак, у спірному випадку питання переведення на державну службу врегульовано Законом №889, яким передбачено, що на посаду державної служби може бути переведений лише державний службовець, а якщо така особа не є державним службовцем, то вона може лише вступити на посади державної служби.

Безпідставним суд апеляційної інстанції вважає і посилання позивачки на положення ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування.

Тобто, вказаною нормою права врегульовано порядок призначення на посади державної служби в період дії воєнного стану, а не питання переведення на державну службу.

Таким чином, аргументи позивачки про можливість її переведення на посаду державної служби свого підтвердження не знайшли.

Стосовно посилань позивачки на те, що їй не були запропоновані посади не державної служби, які були наявні в ГУ ПФУ в Запорізькій області на час звільнення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, за умовами ч.2 ст.40, ст.49-2 КЗпП України працівнику пропонується вакантна посада чи робота за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Позивачка жодним чином не обгрунтувала того, що наявні в ГУ ПФУ в Запорізькій області вакантні посади не державної служби, перелік яких наведено у відповіді на адвокатський запит, відповідали її професії чи спеціальності, а також того, що вона могла виконувати роботи, обумовлені цими посадами, з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на зміст та обсяг заявлених позивачкою вимог у цій справі, в яких остання просить поновити її саме на рівнозначній посаді в правонаступнику Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області. У свою чергу, перед звільненням позивачка обіймала посаду виконуючого обов`язки начальника Більмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області. Тобто, рівнозначна посада, виходячи з функцій, які виконував начальник Управління ФССУ, по відношенню до посад органів ПФУ, є посадою державної служби, на яку, як зазначено вище, не можливе переведення позивачки як особи, яка не перебувала на державній службі.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі №335/4111/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частина проголошені 15.10.2025

Повний текст постанови складено 16.10.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров