Справа № 240/10279/25
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/10279/25

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- "визнати незаконними дії відповідача, які полягають у відмові прийняти, оформити та направити заяву та документи позивача до державного органу, який має повноваження для виплати чи виплатити, якщо цю функцію покладено на відповідача одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала в наслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (п.4 п.5 ст. 5 КАС України);

- судовим рішенням встановити, що саме відповідач має у відповідність до п. 5 ст. 5 КАС України, компетенцію (повноваження), прийняти, оформити та направити заяву та документи позивача до державного органу, який має повноваження для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала в наслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975;

- судовим рішення зобов`язати відповідача, прийняти, оформити та направити заяву та документи позивача до державного органу, який має повноваження для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала в наслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975;

- у разі, коли виплату одноразової допомоги має здійснити саме відповідач, то судовим рішенням зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити Позивачу одноразову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Заявлені до Міністерства оборони України (далі - відповідач, МОУ) позовні вимоги позивач обґрунтовує протиправністю дій Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті, оформлені, направлені його заяви та підтверджуючих документів до державного органу, який має повноваження для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала в наслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 або щодо призначення та виплати у разі передбачених законодавством повноважень.

Відповідно до ухвали суду від 26.06.2025 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом., поновлено пропущений строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в даній адміністративній справі.

09.07.2025 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивач проходив службу в Афганістані та звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ. Наголошує, що виплата одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок при звільненні, а тому Міністерство оборони України не є уповноваженим органом щодо призначення чи виплати відповідної допомоги позивачу. Вважає, що дії МОУ щодо відмови в прийнятті документів є правомірними та обґрунтованими, так як обов`язок розгляду документів та прийняття рішення про виплату покладається на орган, що здійснював звільнення, у даному випадку це відповідні підрозділи Міністерства внутрішніх справ. Стверджує, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у цій справі, не наділене повноваженнями щодо виплат чи обробки документів для осіб, які були звільнені з інших відомств та не може бути зобов`язане судовим рішенням до виконання функцій іншого центрального органу виконавчої влади.

Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вказує наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах Радянського Союзу у складі Військової частини ПП НОМЕР_1 (Демократичної Республіки Афганістану) у період з 17.07.1985 по 24.06.1987, що підтверджується відповідним записом у військовому квитку серії НОМЕР_2 та копією довідки №1/72 від 31.01.2011 виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачу встановлено статус учасника бойових дій, про що свідчить копія відповідного посвідчення НОМЕР_3 від 02.10.2019 наявного в матеріалах справи.

У 1986 році ОСОБА_1 отримав множинні осколкові поранення верхніх і нижніх кінцівок (контузію) наслідком яких стали множинні рубці розмірами від 0,2 х 0,8 см до 0,3 х 6,5 см, що підтверджується: висновком спеціаліста у галузі СМЕ КМБ СМЕ від 28.07.2011 № 646/ж, які у наступному призвели до розвитку: "ВСД по змішаному типу. Артеріальної гіпертензії. Розповсюдженого остеохондрозу хребта", та захворювання: "Хронічний гастродуоденіт, що підтверджуються військово-обліковими та медичними документами" - поранення контузія, захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що свідчить зміст копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1338 від 29.07.2011.

Як пояснив позивач, йому у 2013 році встановлено 3 групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. У 2015 році позивач подав до військового комісаріату підтверджуючи документи, що свідчать про причини та обставини травми, про те, що зазначені поранення не пов`язані із вчиненням позивачем дій у стані алкогольного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Позивач вважаючи, що має право на отримання грошової одноразової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, відповідно до вимог п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у 2015 році звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою. Документи ОСОБА_1 скеровані до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (вих № СЗ 8557 від 28.12.2015).

За результатами розгляду заяви позивача листом №248/3/6455 від 09.01.2016 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про відсутність підстав для призначення та нарахування вказаої допомоги, у зв`язку із звільненням позивача з Міністерства внутрішніх справ.

Після повторного медичного огляду позивачу з 09.07.2019 встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ від 548779 від 09.07.2019.

У подальшому позивач подав до Міністерства внутрішніх справ заяву від 10.03.2023, в якій просив призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, на яку позивач листом № К-5213/15-6613-2023 від 12.04.2023 повідомив про відсутність у Міністерства внутрішніх справ повноважень для розгляду питання щодо призначення та виплати такої допомоги. Проінформовано про звільнення позивача з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи системи виконання покарань ЯЮ309/73 у запас Збройних Сил за пунктом 63 "д" (через службову невідповідність) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 та про реформування системи виконання покарань.

16.05.2023 позивач звернувся до Державного Департаменту України з питань виконання покарань із аналогічною вимогою про призначення, нарахування та виплату одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи (заява № К-2230 від 16.05.2023). У відповідь на подану заяву Державний Департамент України з питань виконання покарань листом №9/1-2828-23/К-2230 від 24.05.2025 повідомив позивача про відсутність підстав для розгляду питання про призначення, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, так як його звільнено зі служби з установи виконання покарань, яка була підпорядкована Міністерству внутрішніх справ України та він не був особою рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та звільнений зі служби до утворення Державного департаменту України з питань виконання кримінальних покарань.

Позивач вважає, що Міністерство оборони України без належних на те підстав повідомило його про необхідне звернення до інших неуповноважених органів з метою призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, що у свою чергу призвело до порушення його прав на належний соціальний захист.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 2011-XII останній поширюється зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною першою статті 16 цього ж Закону визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Таким чином, одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, слід звернути увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

За матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах Радянського Союзу, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 , який міститься в матеріалах справи.

Як вже зазначалося, витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 1338 від 29.07.2011 встановлено, що поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Таким чином, позивач отримав контузію у 1986 році під час проходження військової служби у період з 17.07.1985 по 24.06.1987 у складі військової частини пп НОМЕР_4 .

У ході судового розгляду справи встановлено, що подана позивачем заява у 2015 році Міністерством оборони України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності по суті не розглядалась, висновок не складався, рішення з питання призначення/відмову позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося, позивачу лише рекомендовано звернутися до органів МВС, враховуючи надані позивачем документи.

У розумінні КАС України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Проте, згідно вищенаведених приписів чинного законодавства, які регулюють порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, відповідач був зобов`язаний скласти відповідний висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги за заявою позивача та доданими до неї документами у встановленому порядку та направити його розпорядникові бюджетних коштів, який у свою чергу приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Втім суд вважає за необхідне наголосити, що спірні правовідносини у даній справі підлягають розгляду саме щодо питання про призначення, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням позивачу 2 групи інвалідності внаслідок пораненням, контузії, захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. При цьому відомості про звернення позивача до Міністерства оборони України (відповідача у справі) саме із заявою про розгляд питання про призначення, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності матеріали справи не містять. Тобто спір між сторонами відсутній, що унеможливлює здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб та є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача до Міністерства оборони України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд мав вирішити питання про відновлення такого права шляхом зобов`язання відповідача скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з захистом Батьківщини, відповідно до вимог Порядку №975 та направити його на розгляд розпорядникові бюджетних коштів.

Однак суд не вбачає протиправної бездіяльності допущеної відповідачем щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням позивачу 2 групи інвалідності внаслідок пораненням, контузії, захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Докази звернення позивача до відповідача із такою вимогою матеріали справи не містять, що не може свідчити про допущену Міністерством оборони України протиправної бездіяльності щодо розгляду такого питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В контексті приписів ч. 2 ст. 2 КАС України рішення відповідача про відмову у призначенні спірної допомоги не є таким, що прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати по справі відсутні, а тому не підлягають розгляду.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 15 жовтня 2025 р.

15.10.25