Справа № 320/6805/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м.Київ №320/6805/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) із позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач 2), у якому позивачка просить суд:

визнати протиправним і скасувати пункт 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.12.2022 № 1296 згідно з яким: «Вважати, що смерть електрика-моториста відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 та старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 вважати такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», в частині що стосується старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 ;

визнати протиправним і скасувати пункт 24 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2023 № 17 в частині висновку про те, що смерть старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) внести зміни до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.12.2022 № 1296, та вважати, що смерть старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 вважати такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) внести зміни до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2023 № 17 в частині висновку про те, що смерть старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби;

визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України () у формі Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30 серпня 2024 року № 16/в про відмову ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) у призначенні одноразової грошової допомоги;

зобов`язати Міністерство оборони України () здійснити призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 (із змінами), виходячи з розміру 15000000 гривень 00 копійок, як матері ОСОБА_3 , який на момент смерті проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із загибеллю свого сина.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув під час проходження військової служби. Позивачка зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті сина ОСОБА_3 , який помер під час проходження військової служби, оскільки причина смерті пов`язана із проходженням військової служби. Відповідач 2 протиправно у наказі від 16.12.2022 № 1296 послався на неповну назву наказу від 22.11.2022 № 167 «Про призначення службового розслідування», оскільки правильна назва наказу «Про призначення розслідування нещасного випадку».

Позивачка також вважає, що відповідач 2 при винесенні оспорюваних наказів протиправно не врахував витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, протокол № 1389 від 26.05.2023, де, на її думку зазначено, що травма одержана в результаті нещасного випадку та причини смерті пов`язані із проходженням військової служби.

Також, позивачка зазначає, що відповідач 1 протиправно у витязі з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30 серпня 2024 року № 16/в протиправно посилається на статтю 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_3 не притягався до адміністративної відповідальності. Вважає посилання відповідача 1 у витязі з протоколу на пункт 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправним, оскільки ОСОБА_3 не вчиняв дій у стані алкогольного сп`яніння.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 2 проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, посилається на те, що даний нещасний випадок на підставі абзаців 1, 2 пункту 11 розділу II Інструкції № 332 не відноситься до таких, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Так, згідно з пунктом 11 розділу II зазначеної Інструкції, як вважає відповідач 2, смерть ОСОБА_3 пов`язана із отруєнням алкоголем, що дає йому підстави не визнавати нещасний випадок пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідач 1 проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що оскільки причиною смерті є токсична дія метанолу, випадкове отруєння алкоголем відсутні підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, що визначено статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 3037/НЕ від 26.11.2022 та довідки про причину смерті - смерть ОСОБА_3 настала внаслідок: нещасного випадку поза виробництвом; хвороба, що призвела до смерті ТБ1.1 а) токсична дія метанолу; Х45 г) випадкова дія та отруєння алкоголем.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 №1627 призначено розслідування нещасного випадку з метою уточнення причин та умов отруєння невідомою речовиною 20 листопада 2022 року електриком-мотористом відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_2 та старшим бойовим медиком роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_3 .

За результатами службового розслідування було складено акт проведення розслідування нещасного випадку (форма НВ-2) від 15.12.2022 року.

Відповідно до пункту 3 акта від 15.12.2022 сталась така подія:

«Згідно пояснень молодшого сержанта ОСОБА_7 стало відомо, що 20.11.2022 близько 16.00 сержанту ОСОБА_2 якій знаходився в селі Мирне Добропільського район Донецької області стало зле. Він поскаржився на сильну тошноту та болі в грудях і спини. Після чого швидко викликали автомобіль, яким транспортували його до лікарні. Його супроводжував старший бойовий медик сержант ОСОБА_3 . Наступного дня сержант ОСОБА_3 їздив навідати хворого ОСОБА_2 та відвести йому речі. По поверненню ОСОБА_3 йому самому стало погано. Симптоми були схожі на ті, що були в ОСОБА_2 . Він також був транспортований в лікарню.

Згідно пояснень старшого солдата ОСОБА_8 стало відомо, що 20.11.2022 близько 16.00 сержанту ОСОБА_2 стало погано. У нього боліли груди та спина, а також дуже нудило. Йому швидко викликали автомобіль, яким з транспортували його в шпиталь, по дорозі до якого я його супроводжував. По морозі стан ОСОБА_9 погіршився: виникла судома, після чого він втратив свідомість. В такому стані його було доставлено до шпиталю. Наступного дня стало дуже погано сержанту ОСОБА_3 якого близько 16.00 21.11.2022 транспортували до шпиталю.

Згідно пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_10 стало відомо, що 20.11.2022 року близько 16.00 йому зателефонував старший бойовий медик сержант ОСОБА_3 і повідомив, що сержанту ОСОБА_2 стало зле. Він скаржився на сильну тошноту і сильні болі в спині та грудях. Автомобілем хворого доставили до лікарні. Його супроводжували сержант ОСОБА_3 та старший солдат ОСОБА_8 який мешкав також із сержантом ОСОБА_2 . Зі слів супроводжуючих, по дорозі до шпиталю в ОСОБА_2 виникли судоми, потім він втратив свідомість. Без свідомості сержант ОСОБА_2 був доставлений до шпиталю м. Покровська. Наступного ранку 21.11.2022 року сержант Мацібор відбув до м. Покровська провідати ОСОБА_2 та відвести речі. Проте ОСОБА_2 на той час вже перевели до військового шпиталю в м. Дніпро. Після повернення, сержант ОСОБА_3 (проживав де ОСОБА_2 ) повідомив що йому зле. Під руки вивели сержанта ОСОБА_3 з будинку, бо він сам передвигатися не міг. Всі разом доставили хворого сержанта ОСОБА_3 до шпиталю м. Покровська. По дорозі до шпиталю хворий скаржився на сильні болі в грудях та відчуття, що в середині все горить. Наступного дня ІНФОРМАЦІЯ_3 в шпиталі м. Покровська повідомили, що сержанта ОСОБА_3 перевезли до шпиталю в м. Дніпро. ІНФОРМАЦІЯ_3 від начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_11 дізнався, що сержант ОСОБА_3 помер. ІНФОРМАЦІЯ_4 стало відомо, що сержант ОСОБА_2 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 по факту отруєння військовослужбовців військової служби по мобілізації сержанта ОСОБА_2 та сержанта ОСОБА_3 надана доповідь.

Також, 23.11.2022 року комісією було обстежено місце нещасного випадку, де пляшку з невідомою речовиною, яка спричинила отруєння та смерть сержанта ОСОБА_2 і сержанта ОСОБА_3 виявлено не було.

Згідно довідки про причину смерті ОСОБА_2 - токсична дія інших та неуточнених речовин, згідно довідки про причину смерті ОСОБА_3 - токсична дія метанолу, випадкова дія та отруєння алкоголем.

Таким чином, отруєння та смерть сержанта ОСОБА_2 та сержанта ОСОБА_3 відбулася внаслідок вживання невідомої речовини токсичної дії в с. Мирне Добропільського району Донецької області. Отже, вказані обставини не пов`язані з виконанням військовослужбовцями своїх службових обов`язків».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2022 № 1246 «Про результати розслідування» службове розслідування завершено, визначено: «вважати смерть електрика-моториста відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 та старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби». Виключено сержанта ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі списків частини у зв`язку зі смертю військовослужбовців.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2023 № 17 сержанта ОСОБА_3 , старшого бойового медика роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від токсичної дії метанолу, випадкова дія та отруєння алкоголем, у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ). Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, протокол №1389 від 26.05.2023 року: «травма сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2: «Випадкова дія та отруєння алкоголем. Токсична дія метанолу», яка стала причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 виданим 30.12.2022 Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), лікарським свідоцтвом про смерть від 26.11.2022 №3037/НЕ виданим Дніпропетровським обласним бюро СМЕ, Актом розслідування нещасного випадку від 15.12.2022, Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2023 №17, військово-обліковою та медичною документацією - ТРАВМА, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ».

У подальшому, позивачка ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблого сержанта ОСОБА_3 , звернулася до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 року №16/в - матері, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, сержанта ОСОБА_3 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Підставами для відмови є: «Відповідно до акта службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2022 смерть ОСОБА_3 настала в лікувальному закладі, куди його було доставлено з розташування військової частини. Причиною смерті є токсична дії метанолу, випадкове отруєння алкоголем. Згідно з листом Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 12.12.2023 « 4152 під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,85% та метиловий спирт».

Вважаючи протиправними дії відповідача 2 про невизнання випадку пов`язаним із виконанням службових обов`язків, та рішення відповідача 1 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-XII).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною третьою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 18-19 Статуту військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (далі - Інструкція № 332).

Приписами пункту 1 розділу II Інструкції № 332 передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 7 Інструкції № 332 передбачено, що нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу ІІІ цієї Інструкції.

Пункт 8 Розділу II Інструкції № 332 вказує, що Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 332 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку, причини нещасного випадку; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження.

Згідно з пунктом 9 Інструкції № 332, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.

Відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції № 332 визначено обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3.

Обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби визначено пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №332.

Тобто, пункт 11 розділу ІІ Інструкції № 332 містить виключний перелік обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Так, відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції № 332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;

самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Таким чином, у будь-якому випадку комісія складає акт за формою НВ-2. Акт за формою НВ-3 складається у разі якщо нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Судом встановлено, що за фактом смерті сержанта ОСОБА_3 складений акт за формою НВ-2, оскільки комісія дійшла висновку про те, що смерть сержанта ОСОБА_3 настала внаслідок отруєння алкоголем, що у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Інструкції № 332 серед обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, передбачено, зокрема, погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, що підтверджено що підтверджено відповідним медичним висновком.

Оскільки, на момент загибелі сержанта ОСОБА_3 встановлено факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння (лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_6 від 26.11.2022), суд дійшов висновку, що відповідачем 2 правомірно прийнято накази від 16.12.2022 № 1246 про результати розслідування та від 17.01.2023 №17, в якому вказано про те, що загибель сержанта ОСОБА_3 визнається такою, що не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, тому позов у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення.

Крім того, згідно з пункту 17 розділу ІІ Інструкції № 332, у разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Судом встановлено, що дії, вчиненні комісією в процесі спеціального розслідування, та висновок, сформований комісією за результатами розслідування, позивачка не оскаржила. У позовній заяві будь-яких підстав для визнання дій щодо призначення та/або проведення розслідування не наведено.

Суд критично оцінює посилання позивачки на витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, протокол № 1389 від 26.05.2023 як на факт того, що одержана травма ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби і, як наслідок, на її право на одержання одноразової грошової допомоги.

Так, відповідно до підпункту «в» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 (у редакції, чинній на момент засідання комісії) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на момент проведення та призначення розслідування відповідач 2 діяв у межах наданих йому повноважень, підстав для визнання його дій чи рішень протиправними позивачкою не наведено, а судом не встановлено. Посилання на витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України є безпідставним у силу як на його відсутність на момент проведення розслідування і винесення оспорюваних наказів, так і з підстав того, що наведене формулювання жодним чином не спростовує факту загибелі ОСОБА_3 від токсичної дії метанолу.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання призначити і виплатити дану одноразову грошову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Статтею 16-2 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

При цьому, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

Так, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).

Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 4 Порядку № 975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

У силу пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У ході судового розгляду судом встановлено, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №3037/НЕ від 26.11.2022, виданим комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради причиною смерті ОСОБА_3 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено хвороба (патологічні стани), що призвели до смерті: токсична дія метанолу, випадкова дія та отруєння алкоголем.

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, протокол №1389 від 26.05.2023 року: «травма сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2: «Випадкова дія та отруєння алкоголем. Токсична дія метанолу», яка стала причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 виданим 30.12.2022 Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), лікарським свідоцтвом про смерть від 26.11.2022 №3037/НЕ виданим Дніпропетровським обласним бюро СМЕ, Актом розслідування нещасного випадку від 15.12.2022, Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2023 №17, військово-обліковою та медичною документацією - ТРАВМА, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ».

Отже, у ході судового розгляду з матеріалів справи, згідно з висновками суду, зазначеними вище, смерть військовослужбовця настала у результаті травми, одержаної в результаті нещасного випадку: «Випадкова дія та отруєння алкоголем. Токсична дія метанолу», яке призвело до смерті та є не пов`язаною з виконанням військових обовязків.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 30.08.2024 16/в матері, сину та дочці померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з листом Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи від 12.12.2023 №4152 в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,85% та метиловий спирт.

Відповідно до статті 172-20 КЗпП розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням.

Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідач застосував дві підстави відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги: а) вчинення ним адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Щодо підстави «вчинення ним адміністративного правопорушення», суд зазначає наступне.

Відповідно статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно положень статті 221 КУпАП, передбачені, зокрема, статтею 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Отже, саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП).

У спірному випадку відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що сержант ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.

Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачці у призначенні та виплаті одноразової грошової саме на цій підставі.

Стосовно застосування підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ, суд зазначає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що у даному випадку не є обов`язково вчиняти певні активні дії, оскільки перебування до моменту смерті у стані сп`яніння, який найвірогідніше можна віднести до стану тяжкого сп`яніння і до якого військовослужбовець дійшов з власної волі, маючи суб`єктивну можливість не допустити виникнення стану тяжкого сп`яніння або проявити вольове зусилля та утриматися від доведення себе до такого стану сп`яніння, є об`єктивною підставою для відмови членам сім`ї в отримання одноразової грошової допомоги.

Однак, на думку суду, у даному у випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю і такий зв`язок повинен довести саме відповідач.

З матеріалів справи вбачається, що у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.12.2022 № 1246 наказано:

« 4. З метою з`ясування обставин звідки взялась отруйна речовина, що в свою чергу призвело до отруєння та загибелі сержанта ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є необхідним порушити питання та призначити розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608».

Відповідач 1 не надав суду всіх належних доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_3 (внаслідок отруєння) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті, а саме чи отруєння метанолом сталось з вини самого ОСОБА_3 чи в наслідок дій чи з вини сторонніх осіб.

За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_3 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння, причина смерті «токсична дія метанолу, випадкове отруєння алкоголем» є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті матері та дітям померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги без належного обґрунтування такої відмови.

Також, відповідачем 1 не надано суду лист Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 12.12.2023 № 4152 під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 , де виявлено етиловий спирт в концентрації 0,85% та метиловий спирт, який ліг в основу оскаржуваного рішення відповідача 1.

Наведені обставини у своїй сукупності дозволять дійти висновку, що відповідач 1 не довів суду правомірність прийнятого ним рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 30 серпня 2024 року № 16/в про відмову матері, сину та дочці у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

З огляду на те, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачці одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.

За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви та додані до них документи про призначення та виплату позивачці одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.

Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 по справі № 480/4122/22.

Відповідно до частин першої, другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У силу статі 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 7267,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 07 лютого 2025 року.

Суд, керуючись статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо часткового задоволення позовних вимог, присуджує позивачці 2422,40 грн понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Міністерства оборони України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 30 серпня 2024 року № 16/в про відмову матері - ОСОБА_1 , сину та дочці у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (з доданими документами) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (, адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітряних Сил, буд. 6).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.