Справа № 120/16459/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 жовтня 2025 р. Справа № 120/16459/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працює на посаді слідчого слідчого відділення віділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Наказом ГУНП у Вінницькій області № 944 від 16.10.2024 призначено службове розслідування. Підставою для призначення службового розслідування стала довідка УГІ ГУНП у Вінницькій області «Про проведення перевірки стану дотримання окремими поліцейськими ГУНП у Вінницькій області встановленого порядку прийняття, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» № СЕД 15569-2024 від 02.10.2024, у якій вказано ряд недоліків, виявлених в службовій діяльності окремих поліцейських територіальних підрозділів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, для вжиття заходів реагування згідно запропонованих рекомендацій.

Суть інкримінованого порушення полягає в тому, що що 21.06.2024 до чергової частини відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на телефон екстреного виклику поліції « 102» ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що на базі відпочинку у нього невідома особа викрала сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 12000-14000 гривень, паспорт громадянина України та водійське посвідчення, видане на його ім`я. Вказане звернення належним чином зареєстроване в ІКС ІПНП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № 6630 від 21.06.2024. Оскільки повідомлення містить ознаки кримінального правопорушення, реагування на нього здійснювала слідчо-оперативна група, до складу якої входив старший слідчий відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 . Моніторингом ІКС ІПНП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області установлено, що відомості за зверненням ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 214 КПК України, до ЄРДР внесено не було, а його розгляд здійснювався відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Забезпечував розгляд звернення оперуповноважений СКП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_5 , яка на підставі зібраних слідчо-оперативною групою матеріалів, підготувала довідку про результати розгляду, внаслідок чого матеріали 27.06.2024 списані до справи підрозділу.

При спілкуванні із заявником останній повідомив співробітникам УГІ ГУНП у Вінницькій області, що не згідний із прийнятим рішенням та бажає відкрити кримінальне провадження.

Зважаючи на встановлені факти та наявність у зверненні ОСОБА_4 відомостей про вчинення кримінального правопорушення, матеріали заяви повторно зареєстровано в ІКС ІПНП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № 10396 від 11.09.2024. Вивчення зазначених матеріалів засвідчило, що вказана подія містить відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України. Відтак, проведена перевірка за зверненням ОСОБА_4 є необ`єкивною, а прийняте рішення недостатньо обґрунтованим, оскільки суперечить вимогам статей 12, 19 Закону України «Про звернення громадян» та ст. 214 КПК України.

Як наслідок, за втручанням УГІ ГУНП у Вінницькій області,відомості за фактом, зазначеним у зверненні ОСОБА_4 , зареєстровано до ЄРДР №000684 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наказом начальника Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 157 від 26.11.2024 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисциаліни, вимог частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 6, 7, 8 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, підпунктів 5, 6 пункту 1 розділу Х Інструкції, затвердженої наказом МВС України №357, у вигляді догани.

Позивач вважає наказ № № 157 від 26.11.2024 року протиправним, винесеним на підставі необ`єктивного службового розслідування, під час якого дисциплінарною комісією не були перевірені належним чином усі обставини та факти, службове розслідування проведено поверхнево. Крім того відповідно до наказу підставами застосування дисциплінарного стягнення є лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Кримінального процесуального кодексу України та інструкцій, затверджених Наказами МВС Украіни №575 та №357, що є недостатнім для належного обгрунтування рішення про застосування такого виду дисциплінарного стягнення як догана,

Таким чином, вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №157 від 26.11.2024 про застосування до старшого слідчого відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "догана".

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано у Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області належним чином засвідчені копії матеріалів, що стали підставою для прийняття наказу "Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності" №157 від 26.11.2024.

До суду надійшло клопотання представника Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про залучення як співвідповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Також представником відповідача надано відзив по справі, в якому зазначає, що 21.06.2024 року по приїзду на місце події старший лейтенант поліції ОСОБА_3 власноручно, від імені ОСОБА_4 вніс усне звернення заявника до протоколу прийняття заяви про кримінальне рпавопорушення та іншу подію, у якій зазначив, що останній 18.06.2024 залишив сумку без нагляду на території бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в с.Стадниця, де вона зникла за невідомих обставин під час святкування дня народження заявника. Оперуповноважений СКП відділу поліції №2 лейтенант поліції ОСОБА_5 відібрала пояснення у заявника, в якому під час опитування ОСОБА_4 підтвердила факт втрати сумки чорного кольору.

Матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_4 містять відомості, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які залишилися не спростованими за результатами її проведення. Доводи щодо відсутності складу злочину, наведені у довідці, яку склала лейтенант поліції ОСОБА_5 є суб`єктивними та не грунтуються на нормах чинного законодавства. Окрім того працівниками УГІ ГУНП у Вінницькій області було проведено телефонну розмову із ОСОБА_4 , який в ході розмови підтвердив факт крадіжки, а також виявив бажання щоб відомості, зазначені у його зверненні, було внесено до ЄРДР. Тому до показів, викладених у поясненнях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та лейтенанта поліції ОСОБА_5 слід відноситися критично, оскільки під час розгляду вищевказаного звернення не вжито жодних заходів для встановлення об`єктивних обставин події, не опитано можливих свідків чи очевидців події, не здійснено фіксації чи виявлення слідів злочину, а також не спростовано факту вчинення злочину. За вказаним фактом призначено та проведено службове розслідування, прийнято спірний Наказ.

Враховуючи вказані обставини відповідач проти позовних вимог заперечує.

Також на виконання вимог ухвали відповідачем подано до суду копії матеріалів службового розслідування.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що дисциплінарною комісією не було отримано у законному порядку надані позивачем пояснення, чим було порушено право на захист згідно ст.18 Закону україни "Про Національну поліцію", підроблено документи з метою приховання неякісного проведення службового розслідування, а також того факту, що під час розгялду звернення ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" та під час досудового розслідування відомостей про вчинення кримінального правопорушення не встановлено. Тому підставами застосування дисциплінарного стягнення є лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Кримінального процескального кодексу України та інструкцій, що є недостатнімдля належного обгрунтування рішення про застосування такого виду дисциплінарного стягнення як догана, відсутні конкретизація кваліфікації установленого порушення вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

До суду надійшло клопотання представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про залучення як співвідповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ухвалою суду залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Представником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позов в цілому та зазначає, що при прийняті оскаржуваного наказу Вінницьке районне управління ГУНП у Вінницькій області діяло в межах та у спосіб встановлений законодавством, тому підстав для його скасування немає.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що не погоджується із доводами викладеними за текстом відзиву. Вважає їх безпідставними та необгрунтованими.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працює на посаді слідчого слідчого відділення віділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

21.06.2024 до чергової частини відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на телефон екстреного виклику поліції «102» ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя м. Вінниця, про те, що на базі відпочинку у нього невідома особа викрала сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 12000-14000 гривень, паспорт громадянина України та водійське посвідчення, видане на його ім`я. Вказане звернення належним чином зареєстроване в ІКС ІПНП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № 6630 від 21.06.2024.

Реагування на вказане повідомлення здійснювала слідчо-оперативна група у складі старшого слідчого СВ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та оперуповноваженого СКП лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

По приїзду на місце події старший лейтенант поліції ОСОБА_3 власноручно, від імені ОСОБА_4 вніс усне звернення заявника до протоколу прийняття заяви про кримінальне рпавопорушення та іншу подію, у якій зазначив, що останній 18.06.2024 залишив сумку без нагляду на території бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в с.Стадниця, де вона зникла за невідомих обставин під час святкування дня народження заявника. Оперуповноважений СКП відділу поліції №2 лейтенант поліції ОСОБА_5 відібрала пояснення у заявника, в якому під час опитування ОСОБА_4 підтвердила факт втрати сумки чорного кольору.

В подальшому заступник начальника відділу поліції - начальник слідчого відділення відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 , вивчивши матеріали звернення ОСОБА_4 , скерував їх начальнику ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковнику поліції Ю.Голубу, для їх розгляду в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян" або в порядку, визначеному КУпАП.

Безпосередній розгляд звернення забезпечував оперуповноважений СКП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_5 , яка 27.06.2024 склала довідку про результати розгляду звернення ОСОБА_4 , якою матеріали перевірки списала до справи.

27.06.2024 заступник начальника відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_8 погодився з вжитими лейтенантом поліції ОСОБА_5 заходами, проставивиши свй підпис на довідці.

27.06.2024 начальник відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_9 погодився з вжитими лейтенантом поліції ОСОБА_5 заходами, проставивиши на довідці резолюцію "до справи".

Наказом ГУНП у Вінницькій області № 944 від 16.10.2024 призначено службове розслідування. Підставою для призначення службового розслідування стала довідка УГІ ГУНП у Вінницькій області «Про проведення перевірки стану дотримання окремими поліцейськими ГУНП у Вінницькій області встановленого порядку прийняття, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» № СЕД 15569-2024 від 02.10.2024, у якій вказано ряд недоліків, виявлених в службовій діяльності окремих поліцейських територіальних підрозділів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, для вжиття заходів реагування згідно запропонованих рекомендацій.

Так, під час вивчення матеріалів встановлено, що представниками УГІ ГУНП у Вінницькій області спільно з СУ та СД ГУНП у Вінницькій області проведено перевірку стану дотримання обліково-реєстраційної дисципліни поліцейськими відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме здійснено аналіз та вивчення масиву заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, що зареєстровані до інформаційної підсистеми «Єдиний облік» інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з первинною кваліфікацією «крадіжка» та «шахрайство», за якими приймалося рішення відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» впродовж 7 місяців 2024 року.

При спілкуванні із заявником останній повідомив співробітникам УГІ ГУНП у Вінницькій області, що не згідний із прийнятим рішенням та бажає відкрити кримінальне провадження.

Зважаючи на встановлені факти та наявність у зверненні ОСОБА_4 відомостей про вчинення кримінального правопорушення, матеріали заяви повторно зареєстровано в ІКС ІПНП відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № 10396 від 11.09.2024. Вивчення зазначених матеріалів засвідчило, що вказана подія містить відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України. .

Як наслідок, за втручанням УГІ ГУНП у Вінницькій області,відомості за фактом, зазначеним у зверненні ОСОБА_4 , зареєстровано до ЄРДР №000684 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В матеріалах службового розслідування відображено наступне.

Опитаний під час проведення службового розслідування слідчий СВ ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант ОСОБА_3 зазначив, що заявник попросив прийняти міри, щодо розшуку його сумки, яку він особисто залишив без нагляду. В поясненні останній також повідомив, що дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння та не пам`ятає де саме залишив сумку. Після складання відповідних документів, заявник оособисто ознайомився із написаним та засвідчив вірність написаного, підписавши документи. Окрім того, під час опрацювання повідомлення, було здійснено спілкування з адміністрацією закладу. На прохання продемонструвати відеозаписи з камер спостереження, з метою встановлення детальної інформації, адміністрація закладу покзала записи, при перегляді яких було встановлено наступне: відеозапис знятий у нічний період доби, камери відеоспостереження не передають чіткого зображення. На відео помітно заявника разом з товаришами, які прогулювалися територією бази відпочинку, маючи хибку ходьбу, що є явною ознакою алкогольного сп`яніння. Інших осіб камерою відеоспостереження не зафіксовано. Далі відеозапис преривається у зв`язку із відключенням світла. Адміністрація закладу повідомила, що за відсутності електропостачання камери відеоспостереження не працюють. Далі запис продовжується вже в світлу пору доби і на відеозаписах у цей час не фіксується жодна особа. В подальшому по відеозаписам встановлено, що заявник та його товариші самостійно залишили базу відпочинку та про втрату сумки звернулися до адміністрації лише після приїзду працівників поліції.

Опитана під час проведення службового розслідування оперуповноважена СКП ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант ОСОБА_5 зазначила, що під час опрацювання виклику було встановлено зв`язок з адміністрацією закладу з метою перегляду записів з камер відеоспостереження. Однак, через систематичні відключення електроенергії записів, які допомогли б дослідити обставини справи, майже не зберіглось. При спілкуванні з заявником останній не міг повідомити де він залишив сумку та не зміг відповісти на питання, чому повідомив про дану подію лише через тиждень після того як вона трапилась, що також сприяло унеможливленню знайдення втраченої ним сумки з коштами. Вказала, що при першочерговій розмові заявник не заперечував факт того, що втратив належні йому речі з власної необережності.

В матеріалах службового розслідування також містяться пояснення інших осіб, сутність яких зводиться до відображеного вище.

За результатом проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією був складений висновок службового розслідування із запропонованим дисциплінарним стягненням у вигляді догани.

Обставиною, передбаченою частиною 6 статті 19 Статуту, які обтяжують відповідальність старшого лейтенанта ОСОБА_6 є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Наказом начальника Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 157 від 26.11.2024 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисциаліни, вимог частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 6, 7, 8 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, підпунктів 5, 6 пункту 1 розділу Х Інструкції, затвердженої наказом МВС України №357, у вигляді догани.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України Про Національну поліцію.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону України Про Національну поліцію).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893.

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Судом встановлено, що наказом ГУНП у Вінницькій області № 944 від 16.10.2024 призначено службове розслідування. Підставою для призначення службового розслідування стала довідка УГІ ГУНП у Вінницькій області «Про проведення перевірки стану дотримання окремими поліцейськими ГУНП у Вінницькій області встановленого порядку прийняття, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» № СЕД 15569-2024 від 02.10.2024, у якій вказано ряд недоліків, виявлених в службовій діяльності окремих поліцейських територіальних підрозділів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, для вжиття заходів реагування згідно запропонованих рекомендацій.

Наказом начальника Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 157 від 26.11.2024 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 6, 7, 8 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, підпунктів 5, 6 пункту 1 розділу Х Інструкції, затвердженої наказом МВС України №357, у вигляді догани.

Відповідно пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до положень статті 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Наказом МВС від 07.07.2017 №575 затверджено Інструкцію з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні.

Положеннями розділу ІІ Інструкції передбачено, що завданням СОГ є виявлення, фіксація, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків та потерпілих, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження та встановлення осіб, які його вчинили. Після прибуття на місце події члени СОГ з`ясовують обставини вчинення кримінального правопорушення, установлюють свідків, прикмети осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, та ймовірні шляхи їх руху. У разі необхідності вживають заходів для переслідування транспортних засобів, якими заволоділи особи, що вчинили кримінальне правопорушення, або тих, що використовувалися при його вчиненні. Беруть участь у розшуку та затриманні осіб, які підозрюються в учиненні цих кримінальних правопорушень.

Наказом МВС від 27.04.2020 № 357 затверджено Інструкцію з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.

Відповідно пункту 6 розділу II Інструкції № 357, поліцейський незалежно від місця перебування, територіального чи структурного підпорядкування після отримання доручення диспетчера або оперативного чергового щодо реагування на правопорушення або подію зобов`язаний негайно вжити всіх необхідних заходів щодо безумовного виконання такого доручення.

Дисциплінарна комісія, дослідивши обставини справи вцілому та безпосередньо дії старшого слідчого відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції В.Козака, дійшла висновку, що СОГ не виконано завдання щодо виявлення, фіксації, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного та неупередженого їх дослідження, а також встановлення осіб, які його вчинили.

Суд, з урахуванням встановлених обставин, доходить висновку, що факти встановлені у висновку службового розслідування стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 9 листопада 2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зав`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Таким чином, покликання апелянта на те, що він не був залучений за письмовим наказом (розпорядженням) до роботи у свій вихідний день, не заслуговує на увагу, оскільки, як у робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, поліцейський зобов`язаний демонструвати належну поведінку. Будучи залученим у групу, позивач не проконтролював, не повідомив свого безпосереднього керівника та не зупинив неправомірні дії інших працівників. Відсутність письмового розпорядження не звільнила його від обов`язку діяти належним чином.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2024 у справі № 420/5424/23 зазначив, що окремого врахування потребує також факт скоєння дисциплінарного проступку позивачем у період дії в країні воєнного стану, який вимагає, зокрема, від правоохоронних органів особливої пильності та додатковим вимогам щодо бездоганної поведінки.

У контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.

Суд зазначає, що позивач, обіймаючи посаду слідчого був зобов`язаний поводитись в такий спосіб, який не допускає сумнівів у законності та етичності його поведінки, а при виникненні таких сумнівів - усувати їх всіма можливими способами.

Суд погоджується із висновком дисциплінарної комісії, що позивачем не вжито заходів щодо проведення огляду місця події, фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, влучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Така поведінка є порушенням службової дисципліни, дискредитує та підриває авторитет поліції.

Дані обставини викладені у висновку службового розслідування та в повній мірі підтверджені зібраними в ході службового розслідування доказами.

Наведений факт позивачем під час розгляду справи не спростовано, доказів протилежного до суду не надано.

Суд також зазначає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Так, судовий контроль при оцінці актів та дій органів державної влади під час виконання ними дискреційних повноважень є обмеженим. За загальним правилом національні суди повинні утримуватися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки суб`єкта владних повноважень щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 грудня 2024 у справі № 380/16592/22.

Суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач: Вінницьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, 4, )

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, )

Суддя Комар Павло Анатолійович