Справа № 500/5186/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа №500/5186/24

16 жовтня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.,

за участю

секретаря судового засідання Кибалюка С. Р.,

представника Військової частини НОМЕР_1 Бобровник І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа №500/5186/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період 01.02.2024 по 13.02.2024 та з 27.02.2024 по 29.02.2024; з 01.03.2024 по 09.03.2024 та з 29.03.2024 по 31.03.2024; з 01.04.2024 по 07.04.2024; з 07.06.2024 по 19.06.2024 та з 30.06.2024 по 30.06.2024.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.02.2024 по 13.02.2024 та з 27.02.2024 по 29.02.2024; з 01.03.2024 по 09.03.2024 та з 29.03.2024 по 31.03.2024; з 01.04.2024 по 07.04.2024; з 07.06.2024 по 19.06.2024 та з 30.06.2024 по 30.06.2024, як особі, яка безпосередньо брала участь у бойових діях, з розрахунку 100000 гривень на місяць, пропорційно часу участі в таких діях, з урахуванням раніше сплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

07.01.2025 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року повернуто скаржнику.

07.01.2025 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/5186/24 набрало законної сили.

26.09.2025 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява відповідача про відстрочення виконання вказаного судового рішення до 20.11.2025.

Заява обґрунтована тим, що Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі №500/5186/24, яке набрало законної сили 07.01.2025 ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.02.2024 по 13.02.2024 та з 27.02.2024 по 29.02.2024; з 01.03.2024 по 09.03.2024 та з 29.03.2024 по 31.03.2024; з 01.04.2024 по 07.04.2024; з 07.06.2024 по 19.06.2024 та з 30.06.2024 по 30.06.2024, як особі, яка безпосередньо брала участь у бойових діях, з розрахунку 100000 гривень на місяць, пропорційно часу участі в таких діях, з урахуванням раніше сплачених сум та з метою виплати, заявку про забезпечення коштами направлено на адресу розпорядника бюджетних коштів вищого рівня що підтверджується копією заявки №413 від 05.02.2025 та відправленням на електронну адресу від 08.02.2025.

Відсутність на рахунку Військової частини НОМЕР_1 коштів за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" у сумі, необхідній для виконання рішення суду у цій справі підтверджується Розподілами грошових коштів по загальному фонду за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" від Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кошти які надходили за напрямком сплати судових зборів та виконання судових рішень.

Протягом періоду з 20.11.2024 по теперішній час, грошові кошти спрямовані на виконання вказаного судового рішення не надходили.

Усі подальші дії, зокрема щодо фактичного надходження коштів на рахунки стягувача не залежать від Військової частини НОМЕР_1 , а залежать від надходження бюджетного фінансування із розподілом коштів на виконання саме цієї судової справи.

Ухвалою суду від 29.09.2025 призначено судове засідання на 16.10.2025, а ухвалою суду від 06.10.2025 задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 подану заяву про відстрочення виконання рішення суду в цій адміністративній справі підтримала з мотивів, наведених в ній та просила задовольнити.

Стягувач (позивач у справі) в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд заяви у даній справі повідомлявся своєчасно і належним чином, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника заявника (відповідача), дослідивши письмові матеріали справи, суд вирішуючи подану заяву, керується наступним.

Відповідно до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання судового рішення.

Разом з тим, перелік підстав, що ускладнюють виконання судового рішення та є підставою для відстрочення його виконання не є вичерпним. Підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому ці обставини повинні бути доведеними заявником.

Отже, підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто, такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

У заяві про відстрочення виконання судового рішення заявником зазначено, що відповідно до вимог частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Згідно із приписами пункту 1 частини другої та частини третьої статті 22 Бюджетного кодексу України, Міністерство оборони України є головним розпорядником бюджетних коштів.

Порядок виплат визначається Міністром оборони України, що передбачено статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України, зокрема військова частина НОМЕР_1 .

Згідно підпункту 23 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань як орган військового управління, забезпечує життєдіяльність Збройних Сил, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності, проведення ремонту та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил.

Підпунктом 30 пункту 10 цього Положення №671 встановлено, що саме Міністр оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони. Згідно вказаного Положення Міністерство оборони України за погодженням із Мінфіном затверджує кошторис Міноборони. Пунктом 1.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, що є додатком до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 "Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України" (зі змінами), встановлено, що командир військової частини є розпорядником бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України нижчого (третього) рівня.

Згідно із пунктом 1.5 вказаних Правил, фінансове забезпечення військової частини здійснюється відповідно до чинного законодавства України, цих Правил, вказівок та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, забезпечувальних фінансових органів та відповідних служб забезпечення (в межах їх відповідальності).

Військова частина не здійснює прибуткової господарської діяльності, тому не має альтернативних джерел фінансування. Таким чином, виплата грошових коштів за судовими рішеннями перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі.

Порядок виконання судових рішень у військовій частині визначений Інструкцією з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства оборони України №744 від 30.12.2016.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення і є підставою для відстрочення виконання судового рішення, тому суд вважає заяву представника відповідача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд зауважує, що частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно положень частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини п`ятої статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, оскільки на даний час існують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду у справі, при цьому відсутні підстави ставити під сумнів намір заявника виконати судове рішення в майбутньому, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та відстрочити виконання судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі №500/5186/24 строком на 1 (один) рік з дня його ухвалення, а саме, до 20.11.2025.

Разом з тим, зазначене не перешкоджає боржнику виконати рішення суду до вказаного строку у разі надходження бюджетного фінансування із розподілом коштів на виконання саме цієї судової справи.

Керуючись статтями 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2025 про відстрочення виконання судового рішення задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі №500/5186/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії строком на 1 (один) рік з дня його ухвалення, а саме до 20.11.2025.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 16 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.