Справа № 200/5729/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року Справа№200/5729/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на військовій службі, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС Електронний суд, надійшов позов адвоката Завгороднього І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), щодо видання наказів та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого в полон) 100 відсотків (100 %) грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) вчинити певні дії, а саме видати накази та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого в полон) 100 відсотків (100 %) грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок видання Наказу № 460-ОС, яким ОСОБА_2 було звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , відповідачем було фактично припинено виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди членам сім`ї військовослужбовця, який на момент видання вказаного наказу перебував у статусі військовополоненого, що є прямим порушенням норм чинного законодавства України. Зазначені виплати підлягали поновленню, починаючи з 02.04.2024, тобто з дати незаконного припинення контракту та звільнення ОСОБА_2 з військової служби, і дотепер. Із змісту інформації, викладеної в адвокатському запиті, Відповідач повинен був дійти обґрунтованого висновку, що Наказ № 460-ОС від 20.04.2024 є юридично необґрунтованим, прийнятим із порушенням вимог чинного законодавства, та має наслідком незаконне припинення соціальних гарантій, гарантованих законодавством України для членів сім`ї військовослужбовця, який перебуває у статусі військовополоненого. Відповідачем не було надано письмової відповіді на адвокатський запит, чим порушено вимоги статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, відповідачем не вжито жодних дій щодо: скасування підпункту 3.3 пункту 3 Наказу № 460-ОС про звільнення ОСОБА_2 з військової служби та виключення його зі списків особового складу; поновлення виплати грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди в розмірі, збільшеному до 100 000 грн, ОСОБА_1 (дружині військовослужбовця, який перебуває в полоні). Зазначене свідчить про недобросовісне виконання обов`язку відповідача щодо належного аналізу правових підстав виданого індивідуального акта, а також про ігнорування вимог Порядку № 884 та Постанови КМУ № 168, що регламентують забезпечення прав і гарантій родин військовополонених. З метою відновлення порушених прав та законних інтересів позивача подано адміністративний позов.

Щодо зменшення розміру позовних вимог вказує, 23.07.2025 відповідачем видано наказ «По особовому складу» № 812-ОС, яким скасовано окреме положення індивідуального акта, а саме підпункт 3.3 пункту 3 наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону «Про особовий склад» від 20.04.2024 №460-ОС. Таким чином, відповідачем поновлено штаб-сержанта ОСОБА_2 на військовій службі з 02.02.2024. Разом із тим, лише 20.08.2025, тобто під час розгляду справи № 200/5729/25, було вирішено питання та прийнято протокольне рішення щодо нарахування частки грошового забезпечення відповідно до приписів Закону України від 08.10.2024 № 3995ІХ «Про внесення змін до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що приписи Закону України від 08.10.2024 № 3995ІХ набрали чинності 01.02.2025. Таким чином, відповідач частково визнав позовні вимоги та здійснив нарахування грошового забезпечення у розмірі, визначеному Законом № 3995ІХ з 01.02.2025 по 31.07.2025. Разом з тим, відповідач не видав відповідного наказу та не здійснив виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого у полон) у повному розмірі, а саме 100 відсотків грошового забезпечення та додаткової винагороди в підвищеному розмірі 100 000 грн, як це передбачено приписами пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, та пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 02.04.2024 до 01.02.2025.

Таким чином вказує, що у межах розгляду справи № 200/5729/25 зменшено розміру позовних вимог у частині стягнення грошового забезпечення, враховуючи, що з 02.04.2024 до 01.02.2025 позивачка має право на виплату 100 % грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанов КМУ № 884 та № 168.

Також у заяві вказує, що відповідач був зобов`язаний здійснити нарахування та виплату позивачці грошових коштів за період з 02.04.2024 по 31.07.2025 у розмірі 1 566 055 (один мільйон п`ятсот шістдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 51 копійка, з яких підлягає сплаті військовий збір у розмірі 5 %, що становить 74 574 грн 07 коп. 21.08.2025 Відповідачем було здійснено нарахування та виплату позивачці грошових коштів у сумі 745 740 грн 72 коп., що становить 50 відсотків від розміру грошового забезпечення за весь період з 02.04.2024 по 31.07.2025. Зазначає, що відповідач, приймаючи протокольне рішення від 20.08.2025, не врахував норми матеріального права, які були чинними у період з 02.04.2024 до 01.02.2025 та регламентували порядок нарахування і розмір грошових виплат членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або визнаних безвісно відсутніми.

Вказує, що відповідачем виплачено лише 50 % від належних до виплати 100 % грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , чоловіка позивачки, за період з 02.04.2024 до 01.02.2025. Так, відповідач щомісяця в період з 01.06.2022 до 02.04.2024 виплачував позивачці 100 відсотків грошового забезпечення грошове забезпечення та додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, згідно з приписами: Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884; Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Щодо визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, а саме видати накази та виплатити ОСОБА_1 (дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого в полон) 100 відсотків (100 %) грошове забезпечення та додаткову винагороду, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку № 884; пункту 12 Постанови № 168, починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025 вказує, що 20.05.2022 військовослужбовець ОСОБА_2 був захоплений у полон збройними формуваннями Російської Федерації під час оборони міста Маріуполь Донецької області, а тому позивачка має право на щомісячне одержання грошового забезпечення чоловіка-військовослужбовця, у тому числі додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025. Отже вважає, що протиправною є бездіяльність Відповідача щодо видання наказів та виплати Позивачу 100 відсотків (100 %) грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, які гарантовано пунктами 6, 7 Порядку № 884, пунктом 1-2 Постанови № 168, починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на військовій службі, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, поважними та поновлено строк звернення до адміністративного суду з наведеним позовом; відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано певні докази, поновлено строк звернення до суду.

21.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказав, що у зв`язку припиненням (розірванням) контракту, звільнення з військової служби, включення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення штаб-сержанту ОСОБА_2 наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 20.04.2024 № 460-ОС «Про особовий склад» на підставі прийняття та набрання законної сили рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 у справі № 556/3211/23, ОСОБА_2 не здійснювалось нарахування грошового забезпечення та інших видів передбачених винагород ОСОБА_1 дружині ОСОБА_2 .

18.08.2025 ОСОБА_1 заявою звернулась до НОМЕР_4 прикордонного загону з проханням здійснити виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168.

20.08.2025 затверджено протокол № 03.3/64461/25-Вн, яким вирішено виплатити громадянці України дружині ОСОБА_1 , та як законній представниці неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , грошове забезпечення військовослужбовця НОМЕР_4 прикордонного загону штаб-сержанта ОСОБА_2 (П-024707), в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у відповідності до вимог передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яке знаходиться на депонентському рахунку НОМЕР_4 прикордонного загону, відкритому в Державній казначейській службі України.

Посадовими НОМЕР_4 прикордонного загону 21.08.2025 надано відповідь за № 03.3/А-1966/2192 на вищезазначену заяву в якій вказано, що за результатами розгляду звернення, прийнято рішення про здійснення нарахування частки грошового забезпечення відповідно Закону України № 3995- ІХ «Про внесення змін до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На підставі викладено вище зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 , щодо видання наказів та виплати ОСОБА_1 дружині військовослужбовця ОСОБА_2 захопленого в полон, грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 02.02.2024 і дотепер та, є невмотивованими, безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

У запереченнях відповідач вказує, що відповідачем прийнято рішення виплатити громадянці України дружині ОСОБА_1 , та як законній представниці неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , грошове забезпечення та інші види винагород в тому числі і додаткові види грошових винагород штаб-сержанта ОСОБА_2 , у відповідності до вимог передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто, ОСОБА_1 виплачені всі належні й суми коштів, як дружині військовослужбовця так і законній представниці неповнолітніх дітей, що підтверджується платіжними інструкціями.

Вся решта нарахованої суми коштів ОСОБА_2 , перераховано на депонентський рахунок, відповідно до розрахункового листа за серпень 2025 року та після звільнення його з полону ОСОБА_2 , зазначені кошту будуть йому одразу виплачені.

Також вказує, що рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 у справі № 556/3211/23 скасовано не в апеляційному порядку і у зв`язку з чим, дане рішенням було законне, яке ґрунтується на засадах верховенства права є обґрунтованим, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, без наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2020, про що Приморським районним відділом державної Документ сформований в системі реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №45.

У подружжя народилося два сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_7 ); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_8 ).

ОСОБА_1 (далі позивачка) разом із членами сім`ї проживала за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 23.06.2021 № 373-ОС, ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення.

ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовому званні штаб-сержанта на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » тип «Б» НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ), яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції на сході України, на підставі чого набув статусу учасника бойових дій (посвідчення НОМЕР_9 від 15.12.2021).

24.02.2022 відбулося повномасштабне вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України. З 01.03.2022 місто Маріуполь опинилося в умовах повної блокади. Згідно з витягом із журналу службово-бойових дій НОМЕР_4 прикордонного загону, штаб-сержант ОСОБА_2 у складі підрозділу виконував бойові завдання з охорони та оборони пункту тимчасової дислокації в місті Маріуполь. Станом на 15.05.2022 вважалося, що він залишився під завалами зруйнованого тунельного шляхопроводу внаслідок обвалення великогабаритних залізобетонних конструкцій, які не були розчищені силами підрозділу. Проведення евакуації в зазначених умовах виявилось неможливим.

На підставі наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 18.05.2022 № 195-АГ штаб-сержанта ОСОБА_2 було включено до списків бойових безповоротних втрат як безвісно відсутнього. 20.05.2022 в умовах повного оточення міста Маріуполя збройними силами Російської Федерації, за відсутності зв`язку з командуванням військової частини НОМЕР_2 та підтримки з боку ЗСУ, ОСОБА_2 потрапив у полон до ворога.

Перебування ОСОБА_2 у полоні станом на: 13.12.2022; 17.10.2023; 08.01.2025; 10.04.2025 підтверджується повідомленням Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 13.12.2022 за вих. № 8079-22; витягом з Інформаційного Бюро станом на 17.10.2023; витягом з інформаційної системи Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими станом на 08.01.2025; відомостями з офіційного вебсайту: koordshtab.gov.ua та з особистого кабінету станом на 10.04.2025. Зазначені докази були предметом безпосереднього дослідження в межах розгляду цивільної справи № 556/1287/25.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 06.09.2022 № 50-ОС, штаб-сержанта ОСОБА_2 було зараховано в розпорядження начальника загону.

У червні 2022 року ОСОБА_1 у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, подала заяву про виплату грошового забезпечення її чоловіка на її картковий рахунок.

У період з червня 2022 року до квітня 2024 року Військова частина НОМЕР_2 щомісяця виплачувала дружині військовослужбовця, захопленого в полон, грошове забезпечення та додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, згідно з приписами:

- Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі Порядок № 884);

- Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

За заявою військової частини НОМЕР_2 Володимирецьким районним судом Рівненської області 01.03.2024 у справі № 556/3211/23 ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім. Рішення суду набрало законної сили 02.04.2024. Рішенням суду, фактично змінено статус військовослужбовця, а саме з військовополоненого на безвісно відсутню особу.

Після набрання судовим рішенням законної сили військова частина НОМЕР_2 припинила виплату грошового забезпечення дружині військовополоненого ОСОБА_1 та двом малолітнім дітям.

Представником позивачки було подано заяву про скасування рішення щодо визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, визначеному частиною першою статті 309 ЦПК України.

До заяви в якості доказів додано лист ДП «Український національний центр розбудови миру» № 8079-22 від 13.12.2022, з якого вбачається, що відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до реєстру Національного інформаційного бюро. НІБ отримано інформацію про можливе перебування зазначеної особи в полоні. Уся наявна інформація про ОСОБА_2 була передана до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими.

Згідно з Витягом з Інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими від 08.01.2025, а також даними, отриманими з офіційного вебсайту Координаційного штабу (koordshtab.gov.ua) та особистого кабінету станом на 10.04.2025, встановлено, що ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , перебуває на обліку в категорії «військовополонений».

11.06.2025 Володимирецький районний суд Рівненської області у справі № 556/1287/25 задовольнив заяву представника заявниці адвоката Завгороднього Ігоря В`ячеславовича, діючого в інтересах заявниці ОСОБА_1 , та скасував рішення про визнання її чоловіка ОСОБА_2 безвісно відсутнім. 12.07.2025 рішення Володимирецького районного суду Рівненської області у справі № 556/1287/25 набрало законної сили.

15.07.2025 на адресу військової частини НОМЕР_2 надіслано адвокатський запит із проханням:

1. Поінформувати, з якого часу та на підставі якого документа припинено нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_1 , що здійснювалося відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884.

2. Поінформувати, чи перебуває штаб-сержант ОСОБА_2 у списках бойових безповоротних втрат особового складу військовослужбовців НОМЕР_4 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) як безвісно відсутній.

3. Поінформувати, чи встановлено факт перебування штаб-сержанта ОСОБА_2 в полоні, що зокрема підтверджено під час розгляду справи № 556/1287/25.

4. Поінформувати, чи було штаб-сержанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. У разі позитивної відповіді надати копію відповідного наказу.

5. У разі якщо підставою для звільнення ОСОБА_2 з військової служби, виключення його зі списків особового складу частини та припинення всіх видів забезпечення було рішення Володимирецького районного суду Рівненської області у справі № 556/3211/23 про визнання його безвісно відсутнім, яке станом на сьогодні скасовано (справа № 556/1287/25),:

вжити заходів для скасування відповідного наказу військової частини НОМЕР_2 про звільнення ОСОБА_2 та виключення його зі списків особового складу;

поновити виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 , дружині військовослужбовця, захопленого в полон, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, а також згідно з пунктом 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з наступного дня після видання наказу про звільнення ОСОБА_2 з військової служби, виключення його зі списків особового складу частини та припинення всіх видів забезпечення.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 20.04.2024 № 460-ОС «Про особовий склад» штаб-сержанту ОСОБА_2 припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби, включено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з визнанням безвісно відсутнім, з 02.04.2024.

Після надходження рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.06.2025 у справі №556/1287/25, яким скасовано рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 у справі № 556/3211/23 про визнання штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , інспектора прикордонної служби 1 категорії другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » тип «Б» НОМЕР_4 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) безвісно відсутнім та набрання ним законної сили, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 23.07.2025 № 812-ОС «Про особовий склад» скасовано підпункт 3.3 пункту 3 наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 20.04.2024 № 460-ОС щодо припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби, виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з визнанням безвісно відсутнім штаб-сержанта ОСОБА_2 , який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону з 02.04.2024.

Також відповідачем прийнято рішення виплатити громадянці України дружині ОСОБА_1 , та як законній представниці неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , грошове забезпечення та інші види винагород в тому числі і додаткові види грошових винагород штаб- сержанта ОСОБА_2 , у відповідності до вимог передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 виплачені всі належні й суми коштів, як дружині військовослужбовця так і законній представниці неповнолітніх дітей, що підтверджується платіжними інструкціями. Вся решта нарахованої суми коштів ОСОБА_2 , перераховано на депонентський рахунок, відповідно до розрахункового листа за серпень 2025 року та після звільнення його з полону ОСОБА_2 , зазначені кошту будуть йому одразу виплачені.

Разом з тим, представник відповідача вказує, що відповідач не видав відповідного наказу та не здійснив виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого у полон) у повному розмірі, а саме 100 відсотків грошового забезпечення та додаткової винагороди в підвищеному розмірі 100 000 грн, як це передбачено приписами пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, та пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 02.04.2024 до 01.02.2025.

Вказує, що у межах розгляду справи № 200/5729/25 наявні правові підстави для зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення грошового забезпечення, враховуючи, що з 02.04.2024 до 01.02.2025 позивачка має право на виплату 100 % грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанов КМУ № 884 та № 168.

Вказує, що відповідач був зобов`язаний здійснити нарахування та виплату позивачці грошових коштів за період з 02.04.2024 по 31.07.2025 у розмірі 1 566 055 (один мільйон п`ятсот шістдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 51 копійка, з яких підлягає сплаті військовий збір у розмірі 5 %, що становить 74 574 грн 07 коп.

21.08.2025 відповідачем було здійснено нарахування та виплату позивачці грошових коштів у сумі 745 740 грн 72 коп., що становить 50 відсотків від розміру грошового забезпечення за весь період з 02.04.2024 по 31.07.2025.

З матеріалів справи вбачається, що платіжною інструкцією №8910,8912 нараховано і виплачено на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (заява від 19.08.25 №А-1966_ суму по 248580,24 грн, отримувачем вказано - ОСОБА_1 . Також сума надійшла позиваці.

Зазначає, що відповідач, приймаючи протокольне рішення від 20.08.2025, не врахував норми матеріального права, які були чинними у період з 02.04.2024 до 01.02.2025 та регламентували порядок нарахування і розмір грошових виплат членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або визнаних безвісно відсутніми.

Вважаючи, що відповідачем виплачено лише 50 % від належних до виплати 100 % грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , чоловіка Позивачки, за період з 02.04.2024 до 01.02.2025, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (тут і далі - Закон № 2011-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Абзацом першим частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною шостою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується членам сімей військовослужбовців, зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ Порядку № 260 регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Відповідно до п. 2 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Згідно з ч. 3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорту повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

За змістом пункту 5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

- подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

- подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

- подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

- з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

При цьому, згідно з п. 6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

- військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

- військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Міноборони, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію щодо осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.

Отже, виплата особам, зазначеним у частині шостій статті 9 Закону № 2011-ХІІ та пункті 7 Порядку № 884, грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця здійснюється в рівних частках, а у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Не є спірним такі обставини, що ОСОБА_1 є законним представником неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дружиною військовослужбовця НОМЕР_4 прикордонного загону ОСОБА_2 , який на даний час перебуває в полоні, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже має право на отримання 100% грошового забезпечення захопленого у полон чоловіка, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує, що Законом України "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 3995-ІХ від 08.10.2024 щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" зазначену правову норму викладено в наступній редакції:

"За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення."

Дані зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 3995-ІХ від 08.10.2024 введені в дію 01.02.2025.

Суд зазначає, що проект вказаного Закону розроблено на виконання доручення Віце-прем`єр міністра України - Міністра з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.10.2023 № 8785/8/1-23, оскільки норма щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих в нейтральних державах або безвісно відсутніх, членам їх сімей була неефективною, зокрема у визначеному колі членів сімей та чинного порядку черговості отримання ними грошового забезпечення. Оскільки коло членів сімей військовослужбовця у діючій раніше редакції Закону обумовлює ситуацію, коли батьки та інші особи, основне джерело спільних доходів у яких, - грошове забезпечення військовослужбовця та які потребують його захисту, втрачають право на отримання зазначеного грошового забезпечення, а сам військовослужбовець, повернувшись із полону, залишається без необхідних засобів для відновлення, реабілітації та інколи з боргами (комунальні послуги, орендна плата).

Збереження (депонування) належного, але не виплаченого, грошового забезпечення військовослужбовців, передбачає зарахування таких сум грошового забезпечення на депозитні рахунки військової частини в якій проходять службу військовослужбовці, відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Таким чином, депонування - це гарантоване зобов`язання Держави перед військовослужбовцем про збереження його грошового забезпечення. Механізмом такого збереження не передбачено використання цих коштів Державою або будь-якою іншою стороною (особою), але збережені (депоновані) суми грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця надалі будуть виплачені в установленому законодавством порядку.

Зазначений закон прийнято саме згідно з вимогами принципу соціальної справедливості, так як 50% його грошового забезпечення повністю розподіляється між найближчими родичами зниклого безвісти військовослужбовця та 50% залишається на його рахунках з метою забезпечення йому гідного рівня для життя після повернення додому та забезпечення його базових потреб. Так як у разі виплати 100% грошового забезпечення його найближчим родичам, військовослужбовець залишається ні з чим по поверненню додому. Водночас родичі та сім`я зберігають за собою право на спадщину збережених на рахунках військовослужбовця грошові кошти у разі визнання його загиблим.

Закон України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 3995-ІХ від 08.10.2024 не визнано неконституційним у встановленому законом порядку, не скасовано, він є чинним, а отже, обов`язковим до виконання на всій території України.

Тому правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, які виникли до внесення змін до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Законом № 3996-ІХ, після набрання чинності таких змін, тобто з 01.02.2025, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

При цьому суд виходить з того, що Законом України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 08.10.2024 № 3995-IX внесено зміни до пункту шостого статті 9 Закону № 2011-ХІІ. Вказані зміни набули чинності 01.02.2025.

Оскільки відповідач протиправно ухилився від виплати грошового забезпечення, передбаченого абз. 1 п. 7 Порядку № 884 та пункт 6 статті 9 Закону № 2011-XII, тому у спірному випадку належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача виплатити зазначене грошове забезпечення за період з 02.04.2024 до 31.01.2025.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, із виходом за межі позовних вимог.

Решта доводів сторін, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29). В той же час, оцінивши повідомлені позивачем обставина та долучені до матеріалів справи докази у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку про недотримання відповідачем процедури, встановленої Порядком №1567, що є достатнім для визнання спірних постанов протиправними, з огляду на наступне.

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на військовій службі, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення захопленого в полон військовослужбовця ОСОБА_2 у не повному обсязі за період 02.04.2024 по 31.01.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як члену сім`ї (дружні) та як законному представнику неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), захопленого в полон військовослужбовця ОСОБА_2 100% його грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 02.04.2024 по 31.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Зеленов