Справа № 149/3031/25
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/3031/25
Провадження №2-а/149/97/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Зоріній О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Костюка Сергія Миколайовича до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Костюк С. М. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ДПП про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою поліцейського Могили Д. І. ЕНА № 5466089 від 12 серпня 2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмарі 340 грн. за те, що позивач 12 серпня 2025 року о 22:09 в м. Хмільник по вул. Вінницька, 56, керував транспортним засобом ТЗ Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби з недостатньо освітленим державним номерним знаком, чим порушив п.31.4.3 ПДР України.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, звернувся зі скаргою на "гарячу лінію" ДПП, а згодом подав адміністративний позов щодо скасування вказаної постанови.

21 серпня 2025 року поліцейським К. Цирканюком було прийнято рішення, яким скасовано постанову ЕНА № 5466089 від 12 серпня 2025 року, а справу направлено на новий розгляд.

Постановою поліцейського 2 взводу 1 роти БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП О. Мельника ББА 172281 від 08 вересня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, за те, що 12 серпня 2025 року о 22:09 в м. Хмільник по вул. Вінницька, 56, позивач керував транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, чим порушив п. 2.9 в ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190,00 грн.

Представник позивача стверджує, що обставини, зазначені в постанові, не відповідають вимогам закону та дійсним обставина події, оскільки перед початком руху позивач перевірив зовнішнє освітлення свого авто, а вказана у постанові несправність могла виникнути під час руху автомобіля, про що позивач знати не міг, а отже у його діях відсутня вина. Враховуючи викладене, представник позивача просив визнати протиправною та скасувати вказану постанову, а також стягнути із ГУНП у Вінницькій області витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року у даній справі позивачеві поновлено строк на оскарження постанови ББА 172281 від 08 вересня 2025 року, відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників. Відповідачам визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

10 жовтня 2025 року відповідачем надіслано відзив на позовну заяву.

Також 10 жовтня 2025 року представником позивача надіслано клопотання про залишення відзиву без розгляду, оскільки його надіслано після спливу встановленого судом строку.

Розглянувши вказане клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки, хоча відзив надіслано з пропуском строку, встановленого ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року, разом з тим він надійшов в межах строку на подання відзиву, визначеного ч. 5 ст. 162 КАС України, крім того, на момент надходження відзиву, рішення у справі винесено не було, відтак з метою уникнення надмірного формалізму, суд приймає відзив представника ДПП Грінченка Д. М.

Відзив мотивовано тим, що 12 серпня 2025 року близько 22 год. 09 хв. нарядом БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області по вул. Вінницькій, поблизу будинку № 56, було виявлено ТЗ Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічну несправність: підсвітка державного номерного знаку не працювала в темну пору доби. Водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_1 . В ході з`ясування обставин, поліцейським було встановлено, що одна із ламп підсвітки державного номерного знаку не працювала, що є порушенням п. 31.4.3 ПДР України, вказані обставини стали підставою для винесення поліцейським 12 серпня 2025 року постанову ЕНА № 5466089 за ч. 1 ст.121 КУпАП.

13 серпня 2025 року на адресу БПП надійшла скарга позивача на постанову ЕНА № 5466089, тому 21 серпня 2025 року т.в.о. командира БПП К. Цирканюком прийнято рішення про скасування вказаної постанови та направлення справи на новий розгляд, ОСОБА_1 було направлено запрошення, згідно якого розгляд справи відбудеться 08 вересня 2025 року о 09 год. 10 хв. Позивач для розгляду справи не з`явився, клопотань не надав. В ході з`ясування обставин, поліцейським було встановлено, що ОСОБА_1 керував ТЗ Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, що є порушенням п. 2.9 ПДР України, відтак поліцейським Мельником О. Ю. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190 грн.

Оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, тому просив відмовити в задоволенні позову.

Беручи до уваги те, що сторони повідомлені про розгляд справи в порядку ст. 268 КАС України, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надійшло, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 286 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за керування транспортним засобом з номерним знаком, неосвітленим, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно з пп. "в" п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В даному випадку на особливу увагу заслуговує ч. 2 ст. 77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що 12 серпня 2025 року близько 22 год. 09 хв. нарядом БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області по вул. Вінницькій, поблизу будинку № 56, було виявлено ТЗ Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та який мав технічну несправність: підсвітка державного номерного знаку не працювала в темну пору доби. Підійшовши до водія, поліцейський представився та роз`яснив водієві його порушення ПДР України, після чого провів розгляд справи та виніс постанову ЕНА № 5466089 від 12 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладенням на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а. с. 10 - зворот).

Не погодившись із постановою ЕНА № 5466089 від 12 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП, позивач звернувся зі скаргою на гарячу лінію ДПП (а. с. 14-зворот), а також оскаржив її в судовому порядку (а. с. 17-21).

Рішенням т. в. о. командира БПП ОСОБА_2 від 21 серпня 2025 року №К-14393 постанову ЕНА № 5466089 скасовано, а справу направлено на новий розгляд, повідомлення про дату, час і місце розгляду направлено позивачеві (а. с. 13).

Згідно постанови про адміністративне правопорушення ББА 172281 від 08 вересня 2025 року, постановленої поліцейським 2 взводу 1 роти БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП О. Мельником, 12 серпня 2025 року о 22:09 в м. Хмільник по вул. Вінницька, 56, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, чим порушив п. 2.9 в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а. с. 12 - зворот).

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис нагрудної камери патрульного, який працював під час виявлення адміністративного правопорушення. З якого вбачається, що після зупинки та пояснення причини зупинки, позивач зазначив, що перед виїздом у нього все працювало, а підсвітка могла перестати працювати внаслідок їзди по дорозі з недосконалим покриттям. При цьому позивачем на місці було усунуто несправність, проте, інспектор поліції розпочав розгляд справи та в подальшому виніс постанову, що оскаржується.

Матеріали справи не містять доказів, які б могли підтвердити факт умисного керування водієм транспортним засобом з неосвітленими номерними знаками, тобто інспектором поліції не було вжито усіх необхідних заходів, щодо доведення провини позивача в порушенні п. 2.9(в) ПДР, оскільки дана технічна несправність могла виникнути під час руху автомобіля, не залежала від волі позивача, крім того, одразу після виявлення ним усунута.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Отже, інспектор поліції Мельник О. Ю. при новому розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, чи винний він у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У даному випадку поліцейський повинен був з`ясувати, чи знав позивач проте, що у нього неосвітлений номерний знак (наприклад: водій був здивований чи не був здивований на звинувачення поліцейського про неосвітлений номерний знак); повинен був з`ясувати, коли в останнє транспортний засіб проходив технічний огляд; чи в наявності лампочки освітлення номерного знаку в їх технологічних отворах (їх відсутність вказувала б на те, що водій повинен був про це знати); чи можливо усунути вказане порушення на місці.

Судом встановлено, що позивач поліцейському повідомив, що перед виїздом він повністю перевірив працездатність усіх світлових приладів та все працювало, а тому номерний знак міг перестати освітлюватись лише під час руху. Виявити, що номерний знак перестав освітлюватись, перебуваючи у кабіні автомобіля під час руху, є неможливим, оскільки в автомобілі відсутні індикатори непрацездатності освітлення номерного знаку.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достатніх доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, що підтверджено належними доказами (ордером, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, договором від 16 вересня 2025 року, актом приймання-передачі від 11 жовтня 2025 року,квитанцією від 16 вересня 2025 року, розрахунком від 16 вересня 2025 року), а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ДПП на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 79, 132, 134, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати постанову ББА 172281 від 08 вересня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Костюк Сергій Миколайович, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ.

Суддя: