Справа № 320/18269/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року № 320/18269/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу №22770/6/10-36-13-08 від 05 травня 2023 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в грудні 2023 року позивач отримала від контролюючого органу Акт опису майна, вчиненого на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 05.05.2023. Позивач з таким рішенням не погоджується, вказує що не отримувала спірного рішення та податкової вимоги, а підпис на рекомендованому повідомленні про вручення їй рекомендованого листа з оскаржуваним рішенням їй не належить.

Також позивач зазначає, що на момент прийняття рішення від 05.05.2023 про опис майна, у неї був відсутній податковий борг з орендної плати за землю, а тому він не підлягає до сплати, а грошове зобов`язання вважається неузгодженим, що виключає право на прийняття рішення про опис майна в податкову заставу.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Цією ж ухвалою встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов, доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Ухвалу суду відповідач отримав, однак станом на час розгляду справи, відзив на позов до суду не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 10.10.2025 було зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Київській області надати суду письмові пояснення з наданням відповідних доказів чи направлялось податковим органом позивачу рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу №22770/6/10-36-13-08 від 05 травня 2023 року та на яку саме адресу було направлено таке рішення та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію рішення про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу №22770/6/10-36-13-08 від 05 травня 2023 року з доказами направлення та вручення позивачу.

У письмових поясненнях Головне управління Державної податкової служби у Київській області зазначає, що Відповідно до інформаційних баз даних ДПС за ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується податковий борг у розмірі 73 538,43 грн.

Вказана заборгованість виникла по наступним платежам: орендна плата з фізичних осіб (КБК 18010900) у сумі 73 538,43 грн. Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла на підставі: податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 5603941 від 27.01.2022; на підставі ст.129 ПК України з урахуванням вимог Закону України, щодо поширення короновірусної хвороби (COVID-19) нараховано пені ІКП на борг минулих років по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 203,11 грн.

Відповідач вказує, що враховуючи, що позивачем подано самостійно податкову декларацію з орендної плати з фізичних осіб № 5603941 від 27.01.2022 нарахування за якою не сплачено у встановлені податковим законодавством строки, податковий борг є узгодженим.

Враховуючи наявність узгодженого податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наявні законодавчі підстави для винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Крім того, представник Головного управління Державної податкової служби у Київській області зазначає, що 08.05.2023 було сформовано та направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом за адресою; АДРЕСА_1 , податкову вимогу від 05.05.2023 № 0-1036, рішення про опис майна у податкову заставу від 05.05.2023 № 22770/6/10-36-13-08 та згідно поштового повідомлення вручено платнику 12.05.2023, а тому податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу належним чином направлені та вручені позивачу.

Позивачем податкова вимога не оскаржувалась, не скасована та не відкликана та є дійсною.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є платником податків та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

Позивач подала декларацію з плати за землю (земельний податок та або/орендна плата за земельні ділянки) за 2022 рік, якою самостійно було визначено розрахунок податкового зобов`язання в сумі 92756,06 грн. за рік, з них по 7729,67 грн щомісячно.

Згідно даних інформаційно - комунікаційних систем контролюючого органу (далі - ІКС) станом на 04.05.2023 в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 обраховується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 77135,32 грн.

Податковий борг виник у зв`язку з несплатою самостійно визначених платником грошових зобов`язань у податковій декларації № 5603941 від 27.01.2022.

Податковим органом було винесено податкову вимогу від 05.05.2023 № 0-1036, якою ГУ ДПС у Київській області встановлено, що станом на 04.05.203 за позивачем рахується податковий борг у сумі 77135,32 грн.

Також 05.05.2023 відповідачем прийнято рішення № 22770/6/10-36-13-08 про опис майна позивача у податкову заставу.

Податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу 08.05.2023 рекомендованим повідомленням про вручення № 017 були направлені позивачу за її податковою адресою та вручені 12.05.2023, що підтверджується матеріалами справи.

10.11.2023 податковим керуючим складений акт опису майна ОСОБА_1 в податкову заставу на підставі рішення від 05.05.2023 № 22770/6/10-36-13-08, із зазначенням, що сума податкового боргу складає 75335,32 грн.

Не погодившись із оскаржуваним рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку, згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 ПК України).

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктами 59.1 та 59.4 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної вимоги) встановлено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави;

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

- у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно з пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8 Розділу І Порядку застосування податкової застави податковими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586, день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства.

Таким чином, контролюючий орган у разі наявності у платника податків податкового боргу надсилає йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення та має право з метою забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання прийняти рішення про опис майна у податкову заставу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме інтегрованою карткою платника податків, що станом на 05.05.2023 у позивача обліковується податковий борг зі сплати податку за землю у розмірі 77135,32 грн.

Так, рішенням № 22770/6/10-36-13-08 про опис майна у податкову заставу від 05.05.2023, вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності платника податків.

При цьому, факт наявності заборгованості у позивача, як на час винесення спірного рішення так і на час звернення до суду в ході розгляду справи підтверджено інтегрованою карткою платника податку, та не спростовано позивачем.

Враховуючи вищенаведене, на думку суду, підстави вважати, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не в межах та не у спосіб визначений чинним законодавством відсутні, відтак, воно є правомірним та не підлягає скасуванню.

З приводу доводів позивачки про те, що податкове зобов`язання є неузгодженим та не набуло статусу податкового боргу, оскільки вона не отримувала податкову вимогу та оскаржуване рішення, є необґрунтованим, оскільки відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, сума грошового зобов`язання та/або пені, самостійно обчислена платником податків та зазначена у податковій декларації або уточнюючому розрахунку та подана контролюючому органу у строки, вважається узгодженою.

При цьому, не приймаються до уваги і доводи позивачки про те, що нею оскаржується рішення Новопетрівської (Петрівської) сільської ради від 25 червня 2019р. № 1501 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель села Нові Петрівці» в частині затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :03:253:0152 площею 0,04 га, яка надається в оренду фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 для розміщення магазину повсякденного попиту та продажу меблів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі - 772 967,16 грн. (сімсот сімдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят сім грн. 16 коп.), оскільки таке рішення не впливає на правомірність прийняття податковим органом рішення про опис майна у податкову заставу.

Суд зазначає, що податкове зобов`язання виникло на підставі поданої ОСОБА_1 декларації з плати за землю (земельний податок та або/орендна плата за земельні ділянки) за 2022 рік. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивачем подавались уточнюючі декларації на зменшення суми податкових зобов`язань, а податковим органом було відмовлено в прийнятті таких декларацій.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм чинного податкового законодавства та з врахуванням наявності в облікових картках платника податків непогашеного податкового боргу, спірні рішення податкового органу є такими, що прийняті на підставі та у спосіб, визначені законом, а тому є правомірним, та не підлягають скасуванню.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачкою не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

В свою чергу, відповідач належним чином довів правомірність прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 05.05.2023 № 22770/6/10-36-13-08.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.