Справа № 280/6737/25
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 жовтня 2025 року Справа № 280/6737/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 23.05.2025 № 78 Про результати службового розслідування в частині притягнення ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності (пункти 3, 4 розпорядчої частини наказу).

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у складі комісії було проведено службове розслідування, яким встановлено вину позивача щодо несвоєчасного виконання у добровільному порядку судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №280/1846/24, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути по суті заяву ОСОБА_3 від 21.12.2023 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу вісімнадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти мотивоване рішення з урахуванням оцінки та висновків суду, що призвело до стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат у загальній сумі 32375 грн в рамках виконавчого провадження №75960587. В результаті спірним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, а саме застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження та утримано з його грошового забезпечення кошти у сумі 16187,50 грн.

Вважає, що службове розслідування проведено без всебічного та повного з`ясування фактичних обставин, які склалися під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №280/1846/24. Зазначає, що після ухвалення рішення змінилось правове регулювання, відповідно якого має здійснюватися його виконання, а саме постановою КМУ від 16.05.2024 №560 запроваджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яким ІНФОРМАЦІЯ_5 більше не був уповноважений здійснювати розгляд заяв про надання відстрочки від призову за мобілізацією, такі повноваження надані відповідним комісіям. Також, не враховано, що в період з 10.06.2024 по 04.07.2024 позивач перебував у щорічній відпустці, а тому його повноваження здійснювала інша особа. Крім того, комісією зі службового розслідування зроблено безпідставний висновок щодо прирівнювання стягнення державним виконавцем виконавчого збору та мінімальних витрат в рамках ВП №75960587 до завдання збитків, оскільки такі витрати є обов`язковими під час процедури примусового виконання рішення та є ефективним способом стимулювання боржника виконати рішення суду добровільно.

08.08.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом подання до суду уточненої позовної заяви.

20.08.2025 на виконання вимог ухвали суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

У зв`язку з перебуванням судді Лазаренка М.С. у щорічній відпустці в період з 18.08.2025 по 01.09.2025, розгляд питання про відкриття провадження у справі здійснено у перший робочий день.

01.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/6737/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем позов не визнано. У письмовому відзиві, який надійшов до суду 04.09.2025 посилається на наступні обставини.

21.04.2025 (вх. №742/Ф) у ІНФОРМАЦІЯ_4 одержано повідомлення від 18.04.2025 №02-06.1-06/495 управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області про те, що відповідно до отриманих документів з КПКВК 2101020 загального фонду рахунок НОМЕР_1 буде проведено списання коштів, зокрема, з боржника ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно документів Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню № 75960587 в сумах: 32000,00грн. та 375,00грн.

Згідно наданої Державною казначейською службою України виписки за 18.04.2025 стало відомо, що з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 UA0000327, КПКВК 2101020 загального фонду проведено фактичне списання коштів на користь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження № 75960587 в сумі - 375,00 грн та стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 75960587 в розмірі - 32000,00 грн.

За вказаним фактом з метою уточнення причин списання вказаних коштів та встановлення ступеню вини відповідних посадових осіб наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.04.2025 № 262 було призначено службове розслідування.

В ході службового розслідування було встановлено, що внаслідок несвоєчасного виконанням посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме начальником ОСОБА_1 та головним спеціалістом, державним службовцем ОСОБА_4 , були завдані вищезазначені збитки.

Причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача, вчинених відповідно до покладених на нього обов`язків, та їх наслідками було описано в акті службового розслідування. Вважає доведеною вину позивача, яка виразилась у несвоєчасному невиконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №280/1846/24, що призвело до початку його примусового виконання та відкриття виконавчого провадження № 75960587 з подальшим стягненням витрат у сумі 32375,00 грн. Крім того, позивачем оскаржується наказ в частині притягнення до матеріальної відповідальності, в свою чергу притягнення до дисциплінарної відповідальності оскаржено не було.

Заперечує проти тверджень позивача щодо відсутності підстав для притягнення до матеріальної відповідальності, наполягає, що стягнення державним виконавцем витрат в рамках виконавчого провадження з ІНФОРМАЦІЯ_2 у розумінні Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» вважаються прямими збитками, які були завдані внаслідок недбалого виконання позивачем своїх посадових обов`язків.

07.10.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено наступні обставини.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 у справі №280/1846/24 виконавчий лист, виданий 20.06.2024, було визнано таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим, ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до державного виконавця про повернення виконавчого збору, стягнутого в рамках ВП №75960587. Станом на 30.09.2025 виконавчий збір у сумі 32000,00 грн повернуто на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 № 1503/31371, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.04.2025 № 262, проведено службове розслідування з метою уточнення причин списання Управлінням Державної казначейської служби 32000,00 грн. з реєстраційного рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 КЕКВ 2800.

За результатами службового розслідування складено акт від 12.05.2025 №4150, яким встановлено наступні обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №280/1846/24 Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_3 від 21.12.2023 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу вісімнадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути по суті заяву ОСОБА_3 від 21.12.2023 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу вісімнадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти мотивоване рішення з урахуванням оцінки та висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Повний текст зазначеного рішення із електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" було надруковано головним спеціалістом командування (юристом) ІНФОРМАЦІЯ_3 державним службовцем ОСОБА_5 , зареєстровано у Журналі реєстрації вхідних документів 11.05.2024 за вхідним № 2395, на першому аркуші рішення міститься резолюція начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_6 "юрист - до виконання встановленим порядком", дата накладення резолюції - 15.05.2024.

При цьому, у графі 5 Журналу реєстрації вхідних документів ІНФОРМАЦІЯ_3 підпис виконавця - головного спеціаліста командування (юристом) ІНФОРМАЦІЯ_3 державним службовцем ОСОБА_7 про отримання документу - відсутній.

Рішення не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 06.06.2024.

10.07.2024 до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_3 у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 10.07.2024 про призначення до розгляду заяви ОСОБА_8 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №280/1846/24.

Текст зазначеної ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 10.07.2024 із електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" було надруковано головним спеціалістом командування (юристом) ІНФОРМАЦІЯ_3 державним службовцем ОСОБА_5 , зареєстровано у Журналі реєстрації вхідних документів 17.07.2024 за вхідним № 3775, на першому аркуші ухвали міститься резолюція начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_6 "юрист - до опрацювання встановленим порядком", дата накладення резолюції - 18.07.2024.

17.07.2024 до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_3 у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2024, якою заяву ОСОБА_8 задоволено, суд ухвалив встановити судовий контроль за виконанням рішення в адміністративній справі та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 подати звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 по справі № 280/1846/24 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Текст зазначеної ухвали із електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" було надруковано головним спеціалістом командування (юристом) ІНФОРМАЦІЯ_3 державним службовцем ОСОБА_5 , зареєстровано у Журналі реєстрації вхідних документів 01.08.2024 за вхідним №3821. При цьому, у графі 5 Журналу реєстрації вхідних документів ІНФОРМАЦІЯ_3 підпис виконавця - головного спеціаліста командування (юристом) ІНФОРМАЦІЯ_3 державним службовцем ОСОБА_7 про отримання документу - відсутній.

Згідно довідки про набрання судовим рішенням законної сили сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №280/1846/24 набрала законної сили - 17.07.2024.

Також встановлено, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано:

постанову від 10.09.2024 про відкритті виконавчого провадження № 75960587 з примусового виконання виконавчого листа №280/1846/24, виданого 20.06.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, яким ІНФОРМАЦІЯ_5 зобов`язано розглянути по суті заяву ОСОБА_8 від 21.12.2023 про надання відстрочки від призову па військову службу під час мобілізації на підставі абзацу вісімнадцятого частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та прийняти мотивоване рішення з урахуванням оцінки та висновків суду;

постанову від 10.09.2024 у виконавчому провадженні № 75960587 з примусового виконання виконавчого листа №280/1846/24, виданого 20.06.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з боржника: ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчого збору в розмірі 32 000,00грн.;

постанову від 10.09.2024 у виконавчому провадженні № 75960587 з примусового виконання виконавчого листа №280/1846/24, виданого 20.06.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, про визначення для боржника: ІНФОРМАЦІЯ_3 розміру мінімальних витрат виконавчою провадження у загальній сумі 375,00грн.

Заяву ОСОБА_8 від 21.12.2023 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації фактично розглянуто комісією з надання відстрочок на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_7 18.09.2024, що підтверджується витягом з протоколу комісії №16 від 18.09.2024.

24.09.2024 за вихідним №04/2892 ІНФОРМАЦІЯ_5 до Запорізького окружного адміністративного суду направлено звіт про виконання рішення від 06.05.2024 у справі №280/1846/24.

21.04.2025 (вх. №742/Ф) у ІНФОРМАЦІЯ_4 одержано повідомлення від 18.04.2025 №02-06.1-06/495 управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області про те, що відповідно до отриманих документів з КПКВК 2101020 загального фонду рахунок НОМЕР_1 буде проведено списання коштів, зокрема, з боржника ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно документів Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню № 75960587 в сумах: 32000,00 грн та 375,00 грн.

Згідно наданої Державною казначейською службою України виписки за 18.04.2025 стало відомо, що з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 UA0000327, КПКВК 2101020 загального фонду проведено фактичне списання коштів на користь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження № 75960587 в сумі - 375,00 грн та стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 75960587 в розмірі - 32000,00 грн.

В ході службового розслідування було встановлено, що внаслідок несвоєчасного виконанням посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №280/1846/24 та списанням з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 UA0000327 КПКВК 2101020 загального фонду на користь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) коштів на виконання постанов про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 мінімальних витрат виконавчого провадження №75960587 в розмірі - 375,00 грн та стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 75960587 в розмірі - 32000,00 грн, ІНФОРМАЦІЯ_1 спричинені збитки у загальній сумі: 32375,00 грн (тридцять дві тисячі триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок).

Зазначені збитки завдано спільною бездіяльністю начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 та головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_3 державного службовця ОСОБА_7 .

Встановлено, що в силу вимог пунктів 5.2, 5.3 Інструкції, затвердженої наказом МОУ від 30.12.2016 №744, та своїх посадових обов`язків за займаною посадою начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_9 був зобов`язаний забезпечити реєстрацію рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі № 280/1846/24 та ухвали від 17.07.2024 про встановлення судового контролю за його виконанням, їх розгляд та організацію виконання. Крім того, бувши головою комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, при ІНФОРМАЦІЯ_7 , підполковник ОСОБА_9 був зобов`язаний взяти безпосередню участь у виконанні зазначених судових рішень;

в порушення вимог статті 129-1 Конституції України, частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктів 1, 12, 5.2, 5.3 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, своїх посадових обов`язків, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_9 належну організацію виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі № 280/1846/24 не забезпечив та, бувши головою комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_7 , своєчасне фактичне виконання рішення не здійснив.

Пунктами 3,4 наказу від 23.05.2025 №78 ІНФОРМАЦІЯ_1 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 притягнуто до матеріальної відповідальності за спричинення шкоди державі у розмірі 32375,00 грн, з урахуванням ступеня вини і встановлених службовим розслідуванням обставин завдання шкоди кількома особами, стягнуто кошти у розмірі 1/2 частини заподіяної шкоди, в сумі 16187,50 грн.

Начальнику сектору соціальних виплат - головному бухгалтеру ІНФОРМАЦІЯ_1 визначені збитки у розмірі 32375,00 грн наказано занести до книги обліку нестач та в порядку, визначеному статтею 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", провести стягнення завданої шкоди шляхом утримання із грошового забезпечення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 коштів у сумі 16187 гривень 50 копійок.

Вважаючи протиправним наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.05.2025 №78 в частині накладання матеріальної відповідальності (пункти 3,4), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п.п. 1, 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини визначені Статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999.

Положення Статуту Збройних Сил України поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Відповідно статті 11 Статуту Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ в разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту ЗСУ дає підстави дійти висновку про те, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності (ч.2 ст.45 Дисциплінарного статуту). Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

гідно із пунктами 1, 3 Розділу V Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно до пункту 1 Розділу VІ Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню дисциплінарному правопорушенню, встановлення ступеня вини військовослужбовця, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, є комплексним заходом службового розслідування.

Мета службового розслідування досягається всебічністю, повнотою, своєчасністю, об`єктивністю та додержанням законодавства України під час його проведення.

Всебічним, повним, об`єктивним і таким, що проведено з дотриманням вимог законів, вважатиметься службове розслідування, яке підтверджує фактичні обставини неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, встановлені на підставі зібраних доказів правопорушення і пояснень військовослужбовця стосовно обставин правопорушення та інших осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Судом не встановлено суттєвих порушень процедури призначення та проведення спірного службового розслідування, що в сукупності можуть бути підставою для скасування зроблених висновків стосовно позивача.

Аналізуючи вимоги позивача та спірний наказ відповідача суд дійшов висновку, що незгода позивача зі спірним наказом пов`язана з притягненням до матеріальної відповідальності за стягнення державним виконавцем в рамках примусового виконання рішення суду, оскільки такі витрати не можуть вважатись збитками у розумінні Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». В свою чергу, позивачем не здійснюється оскарження частини наказу стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши зазначені обставини, судом взято до уваги наступне.

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX), матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

За висновками службового розслідування встановлено пряму вину позивача у вигляді бездіяльності, яка виразилась у несвоєчасному виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №280/1846/24, що призвело до початку його примусового виконання та відкриття виконавчого провадження № 75960587 з подальшим стягненням витрат з ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 32375,00 грн.

В контексті розгляду даної справи суд вважає доцільним розглянути одну з умов притягнення до матеріальної відповідальності, а саме наявності шкоди. На переконання відповідача, стягнення виконавчого збору та витрат державної виконавчої служби на проведення виконавчих дій є збитками. З приводу зазначеного, судом враховується наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За правилами частин 2, 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із частинами 5, 9 цієї статті Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до вимог статті 42 Закону №1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

З наведеного правового регулювання слідує, що стягнення виконавчого збору та витрат є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору та витрат є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

В даному випадку, стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчого збору та витрат відбулось на виконання Закону України «Про виконавче провадження», в межах правовідносин, що регулюються цим Законом, та, відповідно, у розумінні Закону №160-IX не вважається збитками і не створює правових підстав для позивача до матеріальної відповідальності.

Крім того, судом враховується, що після винесення спірного наказу позивачем, як начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинено дії стосовно повернення стягнутого виконавчого збору. Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 у справі №280/1846/24 виконавчий лист, виданий 20.06.2024, було визнано таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до державного виконавця про повернення виконавчого збору, стягнутого в рамках ВП №75960587.

Платіжною інструкцією №47155 від 30.09.2025 Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 було повернуто стягнутий з ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчий збір у сумі 32000,00 грн в рамках ВП №75960587.

За таких обставин, в ході розгляду даної справи відповідач не довів існування умов (перелічені у частині другій статті 3 Закону № 160) для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, а тому притягнення позивача до такої відповідальності є протиправним.

Враховуючи не підтвердження матеріалами справи обставин, що передували притягненню позивача до матеріальної відповідальності, п. 3,4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 23.05.2025 №78 «Про результати службового розслідування» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Інші доводи і аргументи сторін викладені ними в заявах по суті справи, не впливають на оцінку спірних правовідносин судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року.)

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору не розглядалося, оскільки позивача звільнено від його сплати на підставі Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати п. 3,4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 23.05.2025 №78 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 15.10.2025.

Суддя М.С. Лазаренко