Справа № 320/19217/25
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року справа №320/19217/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Меркурій-2017» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальності «Меркурій-2017» з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві №5667/6/26-15-07-05-07-07 від 30.01.2024;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві застосувати положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» () та запровадити мораторій на проведення документальних перевірок податкових (звітних) періодів з травня 2020 року по грудень 2022 року (включно) за поданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» повідомленнями №116 від 10.10.2023 та №124 від 03.01.2024.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючий орган безпідставно відмовився застосувати до позивача норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України та запровадити мораторій на проведення документальних перевірок податкових (звітних) періодів, оскільки первинні бухгалтерські документи зберігалась в приміщенні за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, село Рівнопілля, вул. Центральна, 1Б, у яке відбулось влучання авіаційних бомб, що призвело до пошкодження цього приміщення та прилеглих будинків, у результаті чого приміщення та все майно, що в ньому знаходилось, повністю знищене.

На думку позивача, оскаржуване рішення контролюючого органу ухвалено всупереч вимог Податкового кодексу України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки підприємством не надано інформації та підтверджуючих документів щодо акту прийому-передачі первинних документів, створення інвентаризаційної комісії та наказу про проведення інвентаризації втрачених первинних документів. Крім того, за твердженням відповідача, підприємством не надано доказів руйнування приміщення, де зберігалися документи, немає інформації від органів місцевої влади, Державної служби з надзвичайних ситуацій, тощо.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому останній заперечує проти доводів контролюючого органу та просить суд позов задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» (ідентифікаційний код 41804095, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Джона Маккейна, буд. 39) 12.12.2017 було зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Видами діяльності позивача за КВЕД є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

10.10.2023 товариство звернулось до Головного управління ДПС у м. Києві з повідомленням №116 від 10.10.2023 про втрату (знищення) документів в порядку застосування пункту 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в якому зазначив обставини, що призвели до втрати (знищення) первинних документів.

Так, зокрема, позивач повідомив, що ТОВ «Меркурій-2017» () провадило свою господарську діяльність з оптової та роздрібної торгівлі пальним, а також зі зберігання пального на територіях активних бойових дій, а саме: в м. Запоріжжя та в смт. Комишуваха, що відносяться до Запорізького району Запорізької області.

Згідно з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (з подальшими змінами до нього) Запорізький район Запорізької області віднесено до території активних бойових дій.

Документація складається на території, де провадиться господарська діяльність товариства, внаслідок того, що об`єкти, на яких здійснюється господарська діяльність відносяться до об`єктів критичної інфраструктури та є об`єктами підвищеної небезпеки, документи передавались на зберігання на підставі договору зберігання документів від 01.03.2022, укладеного з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Діло СК-Агро».

20.07.2023 до приміщення, в якому зберігались документи ТОВ «Меркурій-2017» за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, село Рівнопілля, вулиця Центральна, 1Б відбулось влучання авіаційних бомб, що призвело до пошкодження цього приміщення та прилеглих будинків. В результаті чого приміщення та все майно, що в ньому знаходилось, повністю знищене, в тому числі документи ТОВ «Меркурій-2017».

Також зазначено, що податкові (звітні) періоди, в межах яких було складено первинні документи, що перебували на території ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Діло СК-Агро» за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, село Рівнопілля, вулиця Центральна, 1Б: з травня 2020 року по грудень 2022 року (включно). ТОВ «Меркурій-2017» не має можливості зазначити реквізити первинних документів, оскільки така інформація не збереглась.

Водночас, товариство повідомило контролюючому органу перелік документів, які перебували на території ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Діло СК-Агро» за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, село Рівнопілля, вулиця Центральна, 1Б відповідно до акту приймання - передачі документів №1 від 04.04.2022 до договору зберігання документів від 01.03.2022.

На підтвердження факту зберігання документації у вказаному приміщенні та її знищення внаслідок бойових дій ТОВ «Меркурій-2017» надало контролюючому органу відповідні документи.

За результатом розгляду повідомленням №116 від 10.10.2023 про втрату (знищення) документів, контролюючий орган, листом від 18.10.2023 №96657/6/26-15-07-05-07-07, сповістив позивача про відсутність документального підтвердження неможливості вивезення документів або їх знищення встановленими органами влади, внаслідок чого підстави для застосування до товариства положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, - відсутні.

03.01.2024 позивачем на адресу відповідача було направлено лист №124 з додатковими документами та пояснення.

30.01.2024 Головне управління ДПС у м. Києві прийняло рішення № 5667/6/26-15-07-05-07-07, яким відмовило в застосуванні до ТОВ «Меркурій-2017» положень пп. 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України на підставі повідомлення про втрату первинних документів згідно пп. 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що підприємством не надано інформації та підтверджуючих документів щодо акту прийому-передачі первинних документів, створення інвентаризаційної комісії та наказу про проведення інвентаризації втрачених первинних документів. Згідно із Порядком подання фінансової звітності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419 та Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, проведення інвентаризації також обов`язкове у разі: зокрема, встановлення фактів крадіжок або зловживань, зіпсуття цінностей ( на день встановлення фактів ), техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха ( на день після закінчення явищ ) в обсязі, визначеному керівництвом підприємства. Підприємства, зобов`язані провести інвентаризацію станом на перше число місяця, що настає за місяцем, в якому з`явилась можливість доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку відповідного звітного періоду. Також підприємством не надано доказів руйнування приміщення, де зберігалися документи, немає інформації від органів місцевої влади, Державної служби з надзвичайних ситуацій, тощо.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

За визначенням, наведеними у підпунктах 14.1.36 та 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Відповідно до положень пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з положеннями пунктів 6.2, 6.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Зберігання первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерської та іншої звітності, оформлення і передачу їх до архіву забезпечує головний бухгалтер підприємства, установи або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

Водночас, як виключення із загального правила, відповідно до положень пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

З аналізу норм підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України вбачається, що у разі втрати документів за обставин ведення бойових дій, положення ст. 44 Податкового кодексу України не застосовуються.

Однак, підставою для прийняття відповідного рішення про відмову є втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях бойових дій.

На переконання суду, у спорі, що розглядається платник податків повинен надати податковому органу докази того, що первинні бухгалтерські документи перебували в тому місці де велись бойові дії або на території тимчасово окупованій рф.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

06.12.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» згідно із якою, перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

На час існування спірних правовідносин діяв Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309.

Вказаний нормативний акт визначав Запорізький район Запорізької області (місце здійснення господарської діяльності позивача) в період з 12.03.2022 по 31.12.2022 територією активних бойових дій. З 01.02.2023 по теперішній час Запорізька міська територіальна громада відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії (територія можливих бойових дій).

Також відповідно до вказаного Переліку територією активних бойових дій починаючи з 03.03.2022 є: с. Рівнопілля, Гуляйпільської міської територіальної громади Пологівського району, Запорізької області (місце зберігання документів позивача).

З 20.03.2025 набув чинності Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.

Відповідно до вказаного Переліку, так само, як і в попередньому, Запорізький район Запорізької області (місце здійснення господарської діяльності позивача) в період з 12.03.2022 по 31.12.2022 року віднесено до території активних бойових дій. З 01.02.2023 по теперішній час Запорізька міська територіальна громада відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії (територія можливих бойових дій). Відповідно до нині діючого Переліку починаючи з 03.03.2022 с. Рівнопілля, Гуляйпільської міської територіальної громади Пологівського району, Запорізької області (місце зберігання документів позивача) являється територією активних бойових дій.

З витягу з Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального судом встановлено, що позивач здійснював (на час існування спірних правовідносин та продовжує здійснювати) свою діяльність в м. Запоріжжя та в смт. Комишуваха, тобто в Запорізькому районі Запорізької області (Запорізька міська територіальна громада, Комишуваська селищна територіальна громада).

У зв`язку з тим, що об`єкти позивача, на яких здійснюється господарська діяльність відносяться до об`єктів критичної інфраструктури та є об`єктами підвищеної небезпеки, документи передавались на зберігання на підставі договору зберігання документів від 01.03.2022, укладеного товариством з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Діло СК-Агро». Документи зберігались за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, село Рівнопілля, вулиця Центральна, 1Б.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження від 12.09.2023 №0001193 20.07.2023 у приміщення за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, село Рівнопілля, вулиця Центральна, 1Б відбулося влучання авіаційних бомб, що призвело до пошкодження цього приміщення та прилеглих будинків. В результаті чого приміщення та все майно, що в ньому знаходилось, повністю знищене.

Відповідно до наказу №298 від 30.06.2020 "Про затвердження Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення" встановлено, що до витягу з реєстру включається інформація про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а отже витяг не повинен містити в собі повний, деталізований опис обставин справи, а лише має містити короткий виклад обставин, що свідчать про факт правопорушення.

Водночас, з листа слідчого відділу Управління СБУ в Запорізькій області №59/14- 10627нт від 05.12.2023 вбачається, що під час огляду місця події, а саме місця цільового ураження 20.07.2023 об`єктів цивільної інфраструктури, у тому числі приміщень ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Діло СК-Агро», розташованих за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Гуляйпільська ОТГ, с. Рівнопілля, вул. Центральна, 1 Б, встановлено та зафіксовано повне руйнування будівлі підприємства з усім майном, яке безпосередньо перебувало у приміщенні.

Зі змісту наведених вище приписів убачається, що у разі, якщо платник податків втратив первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, у зв`язку з бойовими діями на територіях України, зокрема, такий суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомити про ці обставини податковий орган. Контролюючий орган, в свою чергу, розглядає таке повідомлення та відповідно приймає вмотивоване рішення про мораторій на проведення перевірок або відмову у задоволенні повідомлення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.01.2024 №5667/6/26- 15-07-05-07-07 вбачається, що підставою для відмови стало ненадання інформації та підтверджуючих документів щодо акту прийому-передачі первинних документів, створення інвентаризаційної комісії та наказу про проведення інвентаризації втрачених первинних документів. Також підприємством не надано доказів руйнування приміщення, де зберігались документи, не має інформації від органів місцевої влади, Державної служби з надзвичайних ситуацій, тощо.

Суд зазначає, що наведені контролюючим органом підстави відмови для застосування підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України спростовуються доводами позивача, викладеними в повідомленні №116 від 10.10.2023 та додаткових поясненнях №124 від 03.01.2024, а також документами, направленими на адресу відповідача.

Натомість, відповідач, у спірному рішенні, не надав жодної оцінки наданим позивачем документам, на підтвердження вказаних у повідомленні обставин. Контролюючий орган у спірному рішенні не зазначив про те, які заходи ним були вжиті задля перевірки обставин, вказаних у повідомленні.

Тобто, оспорюваним рішенням контролюючий орган жодним чином не спростував повідомлення позивача та не надав належної оцінки наданим документам, лише поставив під сумнів вказану у повідомленні платника податків інформацію без здійснення належної перевірки такої.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не доведено, що втрата (знищення) документів позивача, про які вказано у повідомленні, не пов`язана із проведенням бойових дій на території Гуляйпільської ОТГ в результаті влучання авіаційних бомб до приміщень ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Діло СК-Агро» за адресою Запорізька область, Пологівський район, с.Рівнопілля, вул. Центральна, 1 Б.

Також, суд зауважує, що твердження контролюючого органу стосовно ненадання позивачем даних щодо проведення інвентаризації, наказів про призначення комісії з інвентаризації втрачених первинних документів не ґрунтується на положеннях законодавства, адже підпункт 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не встановлює обов`язку платника податків надавати відомості про проведення інвентаризації документів, які втрачені (знищені) внаслідок активних бойових дій.

Суд врахував, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі № 280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2023 року у справі № 420/14943/21 сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

У вищезазначеній постанові Верховний Суд зазначив, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним маркером того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд встановив, що спірне рішення є необґрунтованим, оскільки відповідачем не встановлено перелік документів, які за посиланням позивача втрачені, чи віднесені ці документи до первинних бухгалтерських, чи пов`язані ці документи зі сформованими показниками податкової звітності та чи здійснено платником податків нарахування і сплату податків на підставі цих документів.

Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування.

З огляду на встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.01.2024 №5667/6/26-15-07-05-07-07 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог про зобов?язання відповідача застосувати положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» () та запровадити мораторій на проведення документальних перевірок податкових (звітних) періодів з травня 2020 року по грудень 2022 року (включно) за поданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» повідомленнями №116 від 10.10.2023 та №124 від 03.01.2024, суд зазначає таке.

Частина перша статті 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, у разі скасування нормативно-правового акту або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Визначення судом такого способу захисту права як зобов`язання відповідача прийняти рішення відповідно до положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскаржуваного рішення, яке було предметом судового розгляду у межах цієї справи та яке судом визнано протиправним.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої, зокрема, в постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Тобто, визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний врахувати, що визначений спосіб захисту повинен буди дотриманням гарантії того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що механізм відновлення порушеного права позивача має бути застосований у ефективний спосіб, тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність зобов?язання відповідача застосувати положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» () та запровадити мораторій на проведення документальних перевірок податкових (звітних) періодів з травня 2020 року по грудень 2022 року (включно) за поданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» повідомленнями №116 від 10.10.2023 та №124 від 03.01.2024.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 4845,00 грн., що підтверджується наявним у справі платіжним документом

Ураховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві №5667/6/26-15-07-05-07-07 від 30.01.2024.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві застосувати положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» () та запровадити мораторій на проведення документальних перевірок податкових (звітних) періодів з травня 2020 року по грудень 2022 року (включно) за поданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» повідомленнями №116 від 10.10.2023 та №124 від 03.01.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-2017» () судовий збір у розмірі 4845,00 грн (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.