Справа № 560/4248/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4248/25
РІШЕННЯ

іменем України

14 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Летичівської окружної прокуратури в інтересах Міністерства культури та стратегічних комунікацій України звернувся в суд з позовом до Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України з виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району та зобов`язати Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації виготовити облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що занесенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передують дії уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належить і Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації, щодо виготовлення відповідної облікової документації на такий об`єкт. В процесі здійснення представницьких повноважень прокуратурою виявлена протиправна бездіяльність відповідача щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району. Вказане призводить до порушення правового режиму використання об`єкта, та, як наслідок, може спричинити його пошкодження, руйнування або знищення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 21.03.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву керівника Летичівської окружної прокуратури залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької облдержадміністрації, у якому відповідач зазначає, що безпосередній обов`язок щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району покладається на Старосинявську селищну територіальну громаду Хмельницької області. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 09.04.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання представника Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА про заміну неналежного відповідача.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій посилається на безпідставність твердження відповідача про покладення обов`язку з питань виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини виключно на органи місцевого самоврядування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації від 18.05.1999 №194/99-р поселення (II тис. до н.е.) за 0,3 км. на північ від села Теліженці, занесене до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Хмельницької області за видом археологія.

Відповідно до листа Старосинявської селищної ради від 13.09.2023 № 1681 та листа відділу культури, національностей, релігій та туризму Старосинявської селищної ради від 13.12.2024 №105 на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія, а саме: поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, облікова документація та паспорт не виготовлені та наданий охоронний договір від 18.06.2018 №8/18 (село Теліженці).

Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА листами від 09.08.2023, 04.09.2023, 16.1.0.2024, 13.12.2024, 06.01.2025 повідомив, що поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, внесене до переліку щойно, виявлених об`єктів культурної спадщини за видом археологія. До Державного реєстру нерухомих пам`яток України щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не внесений у зв`язку із відсутністю облікової документації, яка відповідає вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158.

У листі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 06.02.2025 №604-25 зазначено, що поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці розпорядженням Хмельницької обласної державної адміністрації від 18.05.1999 №194/99-р внесене до Переліку об`єктів культурної спадщини Хмельницької області та набуло статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини. За результатами перевірки електронної бази документообігу Міністерства встановлено, що подання щодо занесення зазначеного об`єкта до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у встановленому законом порядку до Міністерства не надходило. Міністерство неодноразово зверталось до органу охорони культурної спадщини Хмельницької обласної військової адміністрації з ініціативними листами, в яких наголошувалося на необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача невжиття заходів щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія, керівник Летичівської окружної прокуратури в інтересах Міністерства культури та інформаційної політики України звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до приписів статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене положеннями статті 2, 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно із абзацом 1 частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною четвертою статті 53 КАС України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підставою звернення прокурора до суду з позовом щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району слугувала тривала бездіяльність Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької облдержадміністрації, яка призвела до незаконного вибуття з державної власності особливо цінних земель та їх подальшого використання всупереч цільовому призначенню.

Відповідно до частини 4 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1805-III:

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Отже, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини, спрямоване на її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Згідно із статтею 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини другою статті 5 Закону №1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: 2) реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; 3) ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; 5) подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; 6) занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.

Водночас частиною другою статті 6 Закону №1805-III встановлено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць.

Пунктом 4 статті 16 Закону "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за охороною пам`яток історії та культури, збереженням житлового фонду.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1805-III об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом б частини 1 статті 14 Закону №1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки. Пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Відповідно до Положення про Міністерство культури та інформаційної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 № 885, Міністерство культури та інформаційної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісним майновим комплексом Українського національного інформаційного агентства "Укрінформ") та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин в Україні, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Пунктом 4 вищезазначеного Положення визначено, що основними завданнями Міністерства культури та інформаційної політики є, зокрема, забезпечення формування та реалізації державної політики у сферах кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин, у сфері туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 "Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини" затверджено оновлений Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі - Порядок № 158), раніше затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 за № 158.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (далі Порядок № 158), для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру ініціатором подаються Мінкультури такі документи: подання за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, засвідчене підписом керівника установи, організації, що виступає Ініціатором; облікова документація.

Отже, взяття на облік об`єкта культурної спадщини та оформлення облікової документація передує розгляду питання внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до положень пунктів 1, 4 розділу ІІ Порядку № 158 взяття на облік об`єкта культурної спадщини забезпечують уповноважені органи, повноваження яких поширюється на територію розміщення такого об`єкта, шляхом занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини. Рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку приймається у формі розпорядження голови місцевої державної адміністрації або акта Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яке в день прийняття оприлюднюється на веб-сайті уповноваженого органу та має містити таку інформацію про об`єкт: найменування; власник або уповноважений ним орган (у разі наявності); місцезнаходження; дата утворення; вид; автентичність (збережено, збережено частково); цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.

Пунктами 10, 11 розділу ІІ Порядку № 158 визначено, що уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку. Мінкультури координує стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймає рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації.

Зокрема, уповноважений орган, згідно із положеннями пункту 2 розділу І Порядку № 158, це орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 158 облікова документація складається на об`єкт культурної спадщини та містить дані щодо його цінності, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність, етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Розробником облікової документації є наукові установи, в тому числі заклади культури, одним із основних видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень особу, що має науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук або доктора наук) за спеціальністю "музеєзнавство, пам`яткознавство" або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 158).

Пунктом 3 Розділу III порядку № 158 передбачено, що облікова документація складається з: облікової картки за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; історичної довідки; матеріалів фотофіксації сучасного стану об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото інтер`єрів, фото загроз (дії негативних чинників); акту стану збереження за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Таким чином, Порядком № 158 визначений вичерпний перелік уповноважених органів, які, зокрема, зобов`язані забезпечувати складання облікової документації на об`єкти культурної спадщини. Такими уповноваженими органами є орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно з пунктом 11 розділу IІ Порядку №158 Мінкультури координує стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймає рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації.

Як встановив суд, Міністерством культури та стратегічних комунікацій України заходи стосовно бездіяльності Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації не вживались, натомість скеровувались ініціативні листи. Інформація про вжиття Міністерством культури та стратегічних комунікацій України заходів, спрямованих на усунення порушень законодавства у судовому порядку, теж відсутня.

Згідно з пунктами 6, 11 частини 1 статті 6 Закону №1805-ІІІ до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить: забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Відповідно до пунктів 2, 4 Положення про Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 06.12.2022 №515/2022-р, Департамент підпорядкований голові Хмельницької обласної державної адміністрації а також підзвітний та підконтрольний Міністерству культури та інформаційної політики України. Основними завданнями Департаменту є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до інформації з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації є самостійною юридичною особою, що входить до структури органів Хмельницької облдержадміністрації.

В силу вимог Закону України "Про місцеві державні адміністрації" структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій здійснюють керівництво галузями управління, несуть відповідальність за їх розвиток.

З огляду на викладене, відповідачем не спростована наявність у нього обов`язку вжити заходи з метою виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району.

У той же час, відсутність облікової документації на вказаний археологічний об`єкт фактично унеможливлює внесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та призводить до його поступового руйнування, а також використання земель, на яких він розміщений, не за призначенням.

Крім того, до внесення в Державний реєстр нерухомих пам`яток України об`єкт культурної спадщини не має статусу пам`ятки, тоді як відсутність такого статусу унеможливлює застосування передбаченої законом відповідальності за незаконне проведення будь-яких пошукових робіт на об`єкті культурної спадщини, за його знищення, руйнування чи пошкодження, а також встановлення охоронних обмежень.

Суд вважає безпідставним твердження відповідача, що Старосинявська селищна рада є відповідальною за вчинення дій щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району враховуючи таке.

Відповідно до статті 17 Закону №1805-III пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.

Частиною 2 статті 6 Закону №1805-III встановлено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць.

Зі змісту зазначеного слідує, що орган місцевого самоврядування або відповідна територіальна громада не здійснюють повноваження щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини. Натомість, це належить до повноважень Департаменту, що входить до системи органів обласної державної адміністрації.

З огляду на зазначене суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність допущеної бездіяльності, вжиття будь - яких заходів з метою її припинення або вчинення дій на виконання наданих повноважень в сфері охорони культурної (археологічної) спадщини.

За нормами частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити.

Судові витрати, сплачені позивачем при поданні позовної заяви, відповідно до частини другої статті 139 КАС України, з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації не вчинення дій щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району.

Зобов`язати Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації вчинити дії щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини за видом археологія - поселення за 0,3 км. на північ від села Теліженці, Старосинявської селищної територіальної громади Хмельницького району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Керівник Летичівської окружної прокуратури в інтересах Міністерства культури та стратегічних комунікацій України (вул. Чорновола, 3,смт Летичів,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,31500 , код ЄДРПОУ - )
Відповідач:Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА (майдан Незалежності,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 33902378)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук