Справа № 140/8349/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8349/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність ДЛ СОЛЮШН до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність ДЛ СОЛЮШН (далі ТОВ ДЛ СОЛЮШН, Товариство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.05.2025 №1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, без належного з`ясування фактичних обставин справи, а також із перевищенням меж повноважень контролюючого органу. Позивач зазначив, що під час проведення фактичної перевірки структурного підрозділу Товариства у місті Ковелі по вул. Володимира Кияна, 20, податковим органом неправомірно встановлено порушення частини другої статті 23 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі Закон №3817-ІХ).

За результатами перевірки, оформленої актом від 25.04.2025, контролюючий орган дійшов висновку, що позивач здійснив роздрібну реалізацію товарів - ароматизаторів, гліцерину та суміші нікотину торговельної марки Манолі (далі ТМ Манолі), які перевіряючі віднесли до категорії сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах. На цій підставі було винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у розмірі 24 000 гривень.

Позивач вказує, що висновки перевіряючих є безпідставними, оскільки реалізовані товари не підпадають під визначення сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, наведене у пункті 78 частини першої статті 1 Закону №3817-ІХ. За цим положенням, сировина для таких рідин - це суміш нікотину або солей нікотину з гліцерином, пропіленгліколем, спеціально підготовленою водою та іншими матеріалами, не призначена для кінцевого використання в електронних сигаретах. Натомість ароматизатори та гліцерин ТМ Манолі є товарами харчового чи промислового призначення, що підтверджується їхньою класифікацією згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності: ароматизатор - код 3302 10 90 00, гліцерин - код 2905 45 00 00. Такі товари не належать до переліку підакцизних, визначених статтею 215 Податкового кодексу України (далі ПК України), а тому їх реалізація у роздрібній торгівлі не є забороненою.

Крім того, позивач зазначив, що контролюючий орган не провів жодних лабораторних досліджень, експертиз або відбору зразків, які б підтверджували наявність у реалізованих товарах сукупності компонентів, властивих саме сировині для електронних рідин. В акті перевірки відсутні дані про проведення таких дій, що, на думку позивача, свідчить про формальний підхід податкового органу та порушення принципу повного і всебічного з`ясування обставин справи, передбаченого статтями 9 і 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Також позивач наголосив, що факт продажу окремих товарів, які теоретично можуть використовуватися у складі рідин для електронних сигарет, сам по собі не є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 23 Закону №3817-ІХ, якщо відсутні докази того, що реалізовані товари дійсно відповідають ознакам забороненої сировини.

Також Товариство вказує на те, що фактична перевірка проведена у формі камеральної перевірки, оскільки здійснена на підставі аналізу відомостей аналітичної системи ДПС України СОД РРО.

Зазначенні обставини, на думку позивача, свідчать про перевищення контролюючим органом своїх повноважень в частині аналізу торгових операцій за минулий період за допомогою аналітичних баз даних, а не за результатами контрольної закупівлі та фактичної перевірки саме на місці проведення господарської діяльності, як це передбачено Податковим кодексом України та не на основі первинних документів, якими є розрахункові документи, що друкуються відповідним РРО.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ГУ ДПС у Волинській області у своєму відзиві на позовну заяву з доводами позивача не погодилося, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим. Відповідач зазначив, що фактична перевірка проведена на законних підставах відповідно до статей 80, 86, 102 ПК України. Податковий орган діяв у межах строків, визначених статтею 102 цього Кодексу, а перевірка здійснена на підставі належним чином оформленого наказу. У відзиві вказано, що факт роздрібного продажу заборонених речовин підтверджується фіскальними чеками, виданими 25.04.2025, з яких убачається реалізація суміші нікотину, ароматизаторів і гліцерину ТМ Манолі. Відповідач підкреслив, що пункт 21 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ передбачає застосування штрафу у розмірі 200 відсотків вартості реалізованого товару, але не менше трьох мінімальних заробітних плат, за здійснення роздрібної торгівлі сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Податковий орган вважає, що сам факт продажу таких товарів уже становить склад правопорушення, незалежно від подальшого їх використання споживачем.

У відповіді на відзив позивач повторно заперечив проти доводів податкового органу, зазначивши, що останній безпідставно виходить за межі предмета спору, оскільки у відзиві згадуються обставини, не відображені в акті перевірки. Зокрема, контролюючий орган уперше посилається на реалізацію суміші нікотину, тоді як в акті перевірки фігурують лише ароматизатори та гліцерин. Позивач підкреслив, що придбаний ним нікотиновмісний розчин ТМ Манолі класифікується за кодом УКТ ЗЕД 2404 19 90 90 як готова продукція - підсилювач міцності для рідин електронних сигарет, яка виробляється ТОВ Манолі Груп на підставі чинних ліцензій на виробництво і оптову торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. На цю продукцію сплачено акцизний податок і податок на додану вартість, що свідчить про її законне введення в обіг.

Таким чином, позивач вважає, що податковий орган неправильно кваліфікував реалізовані товари, не довів їх відповідність ознакам, передбаченим пунктом 78 частини першої статті 1 Закону №3817-ІХ, та зробив помилкові висновки про порушення вимог частини другої статті 23 цього Закону. У зв`язку з цим ТОВ ДЛ СОЛЮШН просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 №1. як таке, що прийняте з порушенням норм Конституції України, ПК України, Закону №3817-ІХ та принципів належного адміністрування.

Ухвалою суду від 16.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

16.04.2025 на підставі наказу від 16.04.2025 №1310-п та направлень від 16.04.2025 №1967/03-20-09-01-12, №1968/03-20-09-01-12, №1970/03-20-09-01-12 посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку магазину-складу, розташованого за адресою: Волинська область, Ковельський район, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 20, у якому здійснює господарську діяльність ТОВ ДЛ СОЛЮШН, за результатами якої складено акт від 25.04.2025 №03/11726/09-01/44895101.

Як слідує з акта перевірки, доперевірочним аналізом бази даних СОД РРО встановлено, що через реєстратор розрахункових операцій із фіскальним номером здійснено реалізацію згідно Додаток №1 двох компонентів, а саме ароматизатора ТМ Манолі полуниця-ківі та гліцерину ТМ Манолі, які є сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу, який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД) окремо або в наборах забороняється. Відповідно до п. 76 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування. У п. 78 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ визначено, що сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - суміш нікотину, солі нікотину чистотою не менше 98 відсотків, спеціально підготовленої води, гліцерину дистильованого, пропіленгліколю та іншої сировини і матеріалів, які забезпечують встановлені виробником характеристики рідини, не призначена для кінцевого використання в електронних сигаретах для створення аерозолів (парів), чим порушено ч. 2 ст. 23 Закону України №3817-ІХ: роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюнуедставника відповідача відсутні.

права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухПозивач не погодився з такими висновками актами перевірки та подав заперечення від 07.05.2025 вих. №499/ГО/ДФ, за результатами розгляду яких ГУ ДПС у Волинській області рішенням від 23.05.2025 №10708/6/03-20-09-01-06 висновки акта перевірки залишила в силі, а заперечення без задоволення.

На підставі акта перевірки від 25.04.2025 №03/11726/09-01/44895101 за порушення ч. 2 ст. 23 Закону №3817-ІХ ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 №1, яким на підставі пункту 21 частини 2 статті 73 Закону №3817-ІХ застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції у сумі 24 000,00 грн.

ТОВ ДЛ СОЛЮШН не погодилося із цим податковим повідомленням-рішенням та подало до Державної податкової служби України (далі - ДПС України) скаргу від 03.06.2025 вих. №617/ГО/ДФ, за результатами розгляду якої ДПС України прийняла рішення від 22.07.2025 вих. №21133/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишила без змін, а скаргу - без задоволення.

Незгода позивача із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням стала підставою для його звернення із цим позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Згідно з пп. 19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з положеннями п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з положеннями п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 ПК України).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Суд звертає увагу на правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

У цій справі в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункти 80.2.2, 80.2.5, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України (правова підстава, зазначена в наказі про проведення фактичної перевірки).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без ого, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних ви

Позивач не заперечує наявності підстав для проведення фактичної перевірки, а тому суд не акцентує увагу на фактичних підставах для проведення цієї перевірки.

Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що дана фактична перевірка проведена у формі камеральної перевірки, оскільки здійснена на підставі аналізу відомостей аналітичної системи ДПС України СОД РРО.

З цього приводу слід застосувати правові висновки Верховного Суду, зокрема, у постанові від 07.08.2025 №280/6835/23.

Надаючи оцінку джерелу отриманої контролюючим органом інформації, яка свідчить про допущені позивачем порушення, колегія суддів касаційної інстанції зазначила наступне.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1-62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (пункт 71.1 статті 71 ПК України).

Згідно пункту 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків;

72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Так, згідно визначення термінів наведеного у Законі №265/95-ВР, фіскальний сервер контролюючого органу - програмно-технічний комплекс, через який реалізується фіскальна функція та який здійснює реєстрацію програмних реєстраторів розрахункових операцій, електронних розрахункових документів, електронних фіскальних звітів та електронних фіскальних звітних чеків, збереження даних щодо проведеної розрахункової операції у системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, обробки та надання доступу до інформації про розрахункові операції, проведені з використанням програмних реєстраторів розрахункових операцій, а також інтеграцію з програмними реєстраторами розрахункових операцій через програмний інтерфейс (АРІ), розміщений у відкритому вільному доступі;

електронний фіскальний звіт - це:

а) документ, створений реєстратором розрахункових операцій, який переведено у фіскальний режим роботи, що містить дані фіскального звіту, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;

б) документ, створений програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані фіскального звіту, зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;

електронна копія розрахункового документа - ідентична копія (у формі електронних даних) розрахункового документа, створеного реєстратором розрахункових операцій, яка міститься на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, та/або створена програмним реєстратором розрахункових операцій у електронній формі, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків;

електронна копія фіскального звітного чека - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звітного чека, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.

електронна копія фіскального звіту - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звіту, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.

За приписами пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до пункт 74.3 статті 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Положеннями статті 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

У справі що розглядається, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, саме на підставі даних СОД РРО.

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року №477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Виходячи з наведеного колегія суддів касаційної інстанції погодилася з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач в межах вищенаведеної справи під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Верховний Суд констатував, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що оцінені в сукупності наявні в матеріалах справи копії фіскальних чеків, описи наявності готівки на місці проведення розрахунків, z-звіти, інші первинні документи, досліджені під час перевірки, достовірно підтверджують висновки, викладені в акті перевірки щодо суті виявлених порушень законодавства.

Ця позиція свідчить, що Верховний Суд не виключає, а навпаки - підтверджує, що дані із СОД РРО можуть бути джерелом доказів у ході фактичної перевірки, тобто не мають бути автоматично відкинуті як лише камеральні дані.

Відтак, Верховний Суд у постанові від 07.08.2025 у справі №280/6835/23 визнав, що такі дані як електронні копії розрахункових документів із СОД РРО можуть бути самостійною підставою для висновків під час фактичної перевірки, і їх використання не суперечить функції податкового контролю.

Враховуючи те, що фактична перевірка господарської одиниці ТОВ ДЛ СОЛЮШН проведена на підставі наказу та направлень податкового органу, а представник позивача здійснив допуск посадових осіб до проведення фактичної перевірки, з урахування вищенаведеного, суд не вбачає процедурних порушень під час проведення такої перевірки.

Щодо виявлених під час перевірки порушень законодавства суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захист) здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 18.06.2024 №3817-ІХ, який набрав чинності 27 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 Розділу XII Прикінцевих положень Закону №3817-ІХ, встановлено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім встановлених нормою виключень.

Частиною 2 Розділу XII Прикінцеві положення встановлено, що Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального і Постанова Верховної Ради України Про порядок введення в дію Закону України Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону.

Положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.

Отже, оскільки перевірка проведена та податкове повідомлення-рішення винесене після набрання чинності Закону №3817-ІХ , то в даному випадку застосуванню підлягають норми саме цього закону.

Згідно пп. 14.1.56-4 статті 14 ПК України рідини, що використовуються в електронних сигаретах - рідкі суміші хімічних речовин, що містять або не містять нікотин, використовуються для створення пари в електронних сигаретах та містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях.

Відповідно до п. 78 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - суміш нікотину, солі нікотину чистотою не менше 98 відсотків, спеціально підготовленої води, гліцерину дистильованого, пропіленгліколю та іншої сировини і матеріалів, які забезпечують встановлені виробником характеристики рідини, не призначена для кінцевого використання в електронних сигаретах для створення аерозолів (парів).

Пункт 215.1 статті 251 ПК України визначає, що до підакцизних товарів належать, в тому числі, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

Підпункт 215.3.3-1 пункту 215.3 статті 215 ПУ України дає виключний перелік рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з яких справляється податок і які, відповідно, є підакцизними товарами. Так, до рідин, що використовуються в електронних сигаретах, що містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях, належать товари з такими кодами товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД: 2404 12 00 10; 2404 19 90 10; 2404 12 00 90; 2404 19 90 90.

Статтею 23 Закону №3817-ІХ визначено основні вимоги до роздрібної торгівлі тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та тютюновою сировиною.

Так, роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу, який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД) окремо або в наборах забороняється (ч. 2 ст. 23 Закону №3817-ІХ).

Частиною 1 пункту 11 статті 73 Закону № 3817-ІХ передбачено, що за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.

Відповідно до п. 21 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-ІХ, до суб`єктів господарювання за роздрібну торгівлю тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу), який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД, окремо чи в наборах, застосовуються штрафні санкції у розмірі - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Суд зазначає, що спірним питанням у даному випадку є те, чи відносяться реалізовані позивачем товари до сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи відносяться ці товари до підакцизних, чи здійснювалась позивачем їх роздрібна торгівля та чи потрібна відповідна ліцензія на торгівлю цими товарами.

Як слідує з акта перевірки від 25.04.2025 №03/11726/09-01/44895101, доперевірочним аналізом бази даних СОД РРО встановлено, що через реєстратор розрахункових операцій із фіскальним номером здійснено реалізацію згідно Додаток №1 двох компонентів, а саме ароматизатора ТМ Манолі полуниця-ківі та гліцерину ТМ Манолі, які є сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чим, на думку податкового органу, порушено ч. 2 ст. 23 Закону №3817-ІХ.

Отже, контролюючий орган в ході фактичної перевірки господарської одиниці позивача прийшов до висновку про те, що позивач здійснює роздрібну торгівлю сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Проте, суд не погоджується із такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Як наведено вище по тексту, пп. 215.3.3-1 п. 215.3 ст. 215 ПК України дає виключний перелік рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з яких справляється податок і які, відповідно, є підакцизними товарами.

Так, за змістом даної норми права, до рідин, що використовуються в електронних сигаретах, що містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях, належать товари з такими кодами товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД: 2404 12 00 10; 2404 19 90 10; 2404 12 00 90; 2404 19 90 90.

Матеріалами перевірки не підтверджено, що ароматизатор ТМ Манолі полуниця, ківі та гліцерин ТМ Манолі відносяться до товарів з такими кодами товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД: 2404 12 00 10; 2404 19 90 10; 2404 12 00 90; 2404 19 90 90.

Як зазначалося судом вище, пунктом 78 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ визначено, що сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - суміш нікотину, солі нікотину чистотою не менше 98 відсотків, спеціально підготовленої води, гліцерину дистильованого, пропіленгліколю та іншої сировини і матеріалів, які забезпечують встановлені виробником характеристики рідини, не призначена для кінцевого використання в електронних сигаретах для створення аерозолів (парів).

З аналізу даного визначення вбачається, що речовина може бути визначена сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах за умови наявності в її складі сукупності перелічених складових елементів, які в свою чергу мають відповідати встановленим законодавством хімічним властивостям (показникам).

Таким чином, умовою віднесення окремих речовин (сумішей) до сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, можливе виключно за умови перевірки їх відповідності ознакам визначеним п. 78 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ.

Водночас, в акті перевірки відсутні будь-які відомості про те, яким чином перевіряючі встановили відповідність товарів, продаж яких здійснював позивач, ознакам визначеним в п. 78 ч. 1 ст. 1 №3817-ІХ.

Так, придбання позивачем харчових ароматизаторів та гліцерину здійснювалося у Товариства з обмеженою відповідальністю Манолі Груп (код 44618510), яке є виробником цих товарів.

Позивач надав суду копії технічних умов Харчові ароматизатори ТУ У 82.9-3:2024 від 05.02.2024, відповідно до яких такі добавки ароматичні (харчові ароматизатори зі смаком Ананас-кокос, Вишня, Англійський чай, Журавлина, Персик, Лимонна-кола, Лохина-малина, Кавун, Полуниця-ківі) використовують під час виробництва напоїв, кондитерських виробів та виробів на основі драглеутворювачів (агар-агару, пектину тощо), молочної та масложирової продукції, а відповідно до технічних умов Гліцерин ТУ У 20.4-1:2024 від 05.02.2024 гліцерин застосовується в харчовій та фармацевтичній промисловості, в сільському господарстві та військовому виробництві, у хімічній, косметологічній і багатьох інших галузях. Тобто, цими технічними умовами не визначено, що харчові ароматизатори та гліцерин є сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

На такі товари видані сертифікати відповідності, які зареєстровані в реєстрі ТОВ Укрсистемс за №UA.CRT.00226-24, №UA.CRT.00228-24.

Більш того, наведені харчові ароматизатори ТМ Манолі класифікується відповідно до коду УКТ ЗЕД 3302 10 90 00, що підтверджується копією видаткової накладної №438 від 10.04.2025, та відносяться до суміші запашних речовин та суміші (включаючи спиртові розчини), одержані на основі однієї або кількох таких речовин, які застосовуються у виробництві напоїв; для використання в харчовій промисловості та для виробництва напоїв; для використання для використання у харчовій промисловості і, згідно основних правил інтерпретації класифікації товарів складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, які використовує Торгово-промислова палата України, відносяться до Групи 33 (Закону України Про митний тариф України від 19.10.2022 №2697-ІХ) - Ефірні олії та резиноїди; парфумерні, косметичні та туалетні препарати.

А згідно підгрупи 330210 класифікації товарів відносяться до препаратів, що містять усі ароматизуючі компоненти, які надають смак чи аромат, що характеризують напій для використання у харчовій промисловості.

Водночас, гліцерин харчовий ТМ Манолі класифікується відповідно до коду УКТ ЗЕД 2905 45 00 00, що також підтверджується копією видаткової накладної №438 від 10.04.2025, та відноситься до спиртів ациклічних та їх галогенованих, сульфанованих, нітрованих або нітрозованих похідних; інших поліспиртів, згідно основних правил інтерпретації класифікації товарів, складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, які використовує Торгово-промислова палата України, та відноситься до Групи 29 (Закону України Про митний тариф України від 19.10.2022 №2697-ІХ) - органічні хімічні сполуки та відповідає товару гліцерин.

Відтак, ароматизатори за кодом УКТ ЗЕД 3302 10 90 00 і гліцерини за кодом УКТ ЗЕД 2905 45 00 00 не належать до переліку підакцизних товарів, визначених ст. 215 ПК України, а тому їх реалізація, як окремих товарів у роздрібній торгівлі, не заборонена/обмежена законодавством України, в тому числі і Законом №3817-ІХ.

Також слушним є посилання позивача на індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України у листі від 21.03.2025 №1587/ІПК/99-00-09-04-03, де податкова служба зазначила, що у Законі №3817-ІХ відсутня заборона на здійснення роздрібної торгівлі харчовими ароматизаторами та харчовим гліцерином.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що перевіряючими в ході перевірки не було належним чином встановлено, що товари, реалізацію яких здійснював позивач, відповідають визначеним п. 78 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ критеріям сировини для рідин, що використовуються в електронних сигарет, та підійшов формально до встановлення порушення зі сторони позивача.

Документально в обґрунтування висновку контролюючим органом покладались лише дані із СОД РРО, де товари були зафіксовані під назвами харчовий ароматизатор та гліцерин харчовий.

Натомість припущення контролюючого органу про відповідність ароматизаторів та гліцерину сировині для рідин, що використовується в електронних сигаретах фактично базується на тому, що дані товари (як окремо, так і разом) можуть додаватися до рідин, що використовуються в електронних сигарет.

Однак, сама можливість використання спірного товару в складі рідин, що використовуються в електронних сигаретах не може бути безумовною підставою для висновків про його відповідність ознакам сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Водночас, визначальною умовою для віднесення певного товару до того чи іншого продукту є його відповідність законодавчо визначеним властивостям.

Вказане пояснюється тим, що існує велика кількість речовин/продуктів, які за своїми фізико-хімічними характеристиками перебувають у вільному обігу без будь-яких законодавчих обмежень, не дивлячись на те, що вони можуть бути складовими частинами та/або використовуватися у виробництві інших продуктів, обіг яких уже в свою чергу законодавчо обмежено.

Також у відзиві згадуються обставини, які не відображені в акті перевірки. Зокрема, контролюючий орган посилається на реалізацію суміші нікотину, тоді як в акті перевірки відображені лише ароматизатори та гліцерин. Внаслідок цього, суд вважає, що не відображені в акті перевірки товари, на які посилається відповідач у відзиві, не можуть бути обґрунтованою підставою для правомірності прийнятого рішення.

Відтак, контролюючим органом не було надано достатніх первинних документів, сертифікатів, технічних умов, видаткових накладних, описів продукції чи висновків експертиз, що підтверджували б, що спірні товари (харчові ароматизатори та харчовий гліцерин) саме були сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Суд звертає увагу, що відомості з інформаційних баз даних податкових органів (зокрема, системи СОД РРО) мають допоміжний, аналітичний характер і не є належним доказом у розумінні статті 73 ПК України та статті 77 КАС України.

Такі відомості потребують перевірки та підтвердження первинними документами - накладними, сертифікатами відповідності, технічними умовами, маркуванням продукції тощо.

Контролюючий орган не здійснив жодної фактичної перевірки місця реалізації, не дослідив технічну документацію чи етикетування товарів, а зробив висновки виключно на підставі назви товару, зазначеної у програмному РРО.

Враховуючи викладене, контролюючий орган не довів доказово, що товари, згадані в РРО як харчові ароматизатори чи гліцерин харчовий, є сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах у розумінні п. 78 ч. 1 ст. 1 Закону №3817-ІХ.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначає Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 року по справі № 826/11054/15, з огляду на вищезазначені положення, саме на податковий орган як суб`єкт владних повноважень покладається обов`язок надати суду достатні докази на обґрунтування зафіксованих в акті перевірки висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких щодо платника прийнято оскаржувані акти індивідуальної дії, які є предметом судового розгляду.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, так як прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.05.2025 №1 в порядку статті 77 КАС України, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн згідно із платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №3426842 від 25.07.2025.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 23.05.2025 №1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДЛ СОЛЮШН судовий збір у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ДЛ СОЛЮШН (04070, місто Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, будинок 13/5; ідентифікаційний код 44895101).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679).

Суддя Н. В. Стецик