Справа № 160/6087/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 жовтня 2025 рокуСправа №160/6087/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі №160/6087/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94) з вимогами:

- визнати протиправними дії Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» () щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), за період проходження служби з 29.01.2020 по 19.05.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 шляхом визначення посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривні встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082- ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривня встановленого на 01.01.2022 Законом України № 1928-ІХ, з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривні встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Державну установу «Синельниківська виправна колонія (№94)» () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривні встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривня встановленого на 01.01.2022 Законом України № 1928-ІХ, з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривні встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №160/6087/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» () щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), за період проходження служби з 29.01.2020 по 19.05.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 шляхом визначення посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривні встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082- ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривня встановленого на 01.01.2022 Законом України № 1928-ІХ, з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривні встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Державну установу «Синельниківська виправна колонія (№94)» () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривні встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривня встановленого на 01.01.2022 Законом України № 1928-ІХ, з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривні встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №160/6087/25 набрало законної сили 23.05.2025.

На виконання означеного рішення суду позивачу Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі №160/6087/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 по справі № 160/6087/25 набрало законної сили 23.05.2025. На теперішній час, звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 по справі № 160/6087/25 відповідачем не подано. 03.06.2025 звертався до відповідача з заявою та вимагав виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 по справі № 160/6087/25. 17.06.2025 отримав від відповідача довідку в якій зазначено, що сума яка підлягає до виплати на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 року по справі № 160/6087/25, складає 194039,61 гривень (а після сплати податків 184337,63 грн.).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.10.2025 о 09:45 год.

Сторони у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, у судове засідання 15.10.2025 не прибули.

За таких обставин, враховуючи норми ч. 9 ст. 205 та ч. 2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заяву розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі №160/6087/25, суд виходить з наступного.

Статтею 14 КАС України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Наведена норма узгоджується з положеннями статті 370 КАС України, відповідно до якої, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України у рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 (справа №1-26/2012) зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №1-7/2013 Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013 звернув увагу, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, з моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 1 статті 373 КАС України унормовано, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Конституційний Суд України у Рішенні від 25.04.2012 №11-рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово (абзац 1, 3 пункту 3 мотивувальної частини рішення).

Отже, встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання за встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС України способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Процесуальним законодавством регламентовано повноваження суду змінити порядок та спосіб виконання судового рішення, що був встановлений самим судом при вирішенні спору, проте, при застосуванні зазначеного процесуального інституту, необхідно враховувати, що зміна одного способу виконання судового рішення на інший, не повинна призводити до зміни обсягу зобов`язань боржника, визначених судом, до втручання в його дискреційні повноваження та до виникнення нового спору.

Згідно положень частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №160/6087/25 зобов`язано Державну установу «Синельниківська виправна колонія (№94)» () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривні встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривня встановленого на 01.01.2022 Законом України № 1928-ІХ, з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривні встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Означене рішення суду є чітким, зрозумілим і не потребує додатково зміни чи встановлення способу і порядку виконання, відмінного від первинно зазначеного у рішенні.

Аналіз резолютивної частини рішення суду та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов`язання, покладені на відповідача цим судовим рішенням, є обраними судом видом захисту порушеного права позивача.

Тобто, суд задовольнив позовні вимоги позивача, обравши спосіб захисту на якому наполягав позивач.

При цьому, заявником не надано суду жодного належного доказу, який би свідчив про наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення.

Суд зазначає, що наведені заявником обставини не мають наслідком саме істотного ускладнення виконання судового рішення або неможливість його виконання.

Заявник фактично просить суд змінити зміст резолютивної частини рішення, що не відповідає змісту резолютивної частини, оскільки права позивача були захищені шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення.

Зміна способу виконання судового рішення в цій справі із зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу утворену заборгованість, яка не була визначена у судовому рішенні призведе до зміни рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та до вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Суд також враховує, що фактичне у повному обсязі виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у цій справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості грошового забезпечення позивачу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є відсутність відповідного бюджетного призначення, суд вважає безпідставними аргументи заявника, наведені в заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачці як внутрішньо переміщеній особі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2023 року у справі №420/6671/18.

Інших обставин, що могли б обґрунтовувати зміну способу і порядку виконання судового рішення, заявником не наведено.

Таким чином, суд вважає, що встановлені у цій справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

Окремо суд звертає увагу, що приписи абзацу 2 частини 3 статті 378 КАС України, тосуються конкретно визначених категорій спорів: обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання: 1) пенсійних виплат; 2) соціальних виплат непрацездатним громадянам; 3) виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням; 4) виплат та пільг дітям війни; 5) інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг.

В даній справі предмет спору не стосувався означених категорій виплат, отже, приписи абзацу 2 частини 3 статті 378 КАС України на позивача не поширюється.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок про необґрунтованість поданої заяви про зміну способу або порядку виконання рішення суду у цій справі та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 14, 245, 248, 256, 294-295, 370, 372, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі №160/6087/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков