Справа № 420/36255/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді, Бжассо Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2024 року № 1-1503-UA027993, визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області Вдовиченка Ю., виконавця Головного управління ДПС в Одеській області Анастасії Соколової, за результатом розгляду якого позивачка просить суд:

«Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області у вигляді повідомлення-рішення від 29.07.2024 року № 1-1503-UA027993 на суму 475,52 грн.;

Винести в постанові визначення дій посадової особи заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області Вдовиченка Ю., признати їх такими, що є протиправними;

Винести в постанові визначення дій посадової особи заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області Вдовиченка Ю., признати їх такими, що є протиправними.»

Ухвалою суду від 27.11.2024 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом надання виправленої позовної заяви із приведенням у відповідність позовних вимог та змісту позову до предмету позову та вимог КАС України, зазначення повних прізвища, імен та по батькові відповідачів, посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області, правильної назви посади відповідачки ОСОБА_2 , надання копії податкового повідомлення-рішення № 1-1503-UA027993 від 29.07.2024 року.

27.12.2024 року від позивачки та її представника надійшла виправлена позовна заява.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року суд продовжив строк залишення без руху адміністративного позову та надав позивачці строк для усунення недоліків позову шляхом: надання виправленої позовної заяви із приведенням змісту позову у відповідність до приписів ст. 5 КАС України, зазначення повних прізвища, імен та по батькові відповідачів, посад, посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області.

20.01.2025 року від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків, в якій представник позивачки та позивачка вказують, що їм невідомі ідентифікаційні дані відповідачів та заява має бути прийнята судом у такому вигляді, як є. Інакше, просить надати позивачці строк відповідно до ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян» для отримання таких відомостей про відповідачів.

В іншій частині, вимоги ухвали суду від 06.01.2025 року залишилися невиконаними та причин їх невиконання позивачка та її представник не наводять.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року адміністративний позов повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року про повернення позовної заяви скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції визначив суб`єктний склад учасників справи: «…Таким чином, оскільки порушення своїх прав позивач ОСОБА_1 пов`язує з повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області від 29.07.2024 року №1-1503-UA02799 та з відповіддю ГУ ДПС в Одеській області від 07.10.2024 №38192/6/15-32-24-09-06, то саме ГУ ДПС в Одеській області має бути відповідачем в такому публічно-правовому спорі…» та зміст позовних вимог: «…зі змісту нової позовної заяви чітко вбачається, що крім повідомлення-рішення від 29.07.2024 року №1-1503-UA02799, позивач пов`язує порушення своїх прав також і з письмовою відповіддю ГУ ДПС в Одеській області від 07.10.2024 №38192/6/15-32-24-09-06 на запит позивача від 11.09.2024 щодо нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2024 рік, підписантом якої є ОСОБА_2 , а виконавцем - Соколова А…»

В обґрунтування адміністративного позову позивачка зазначає, що вона є особою, яка звільнена від сплати земельного податку, що підтверджується судовим рішенням у справі № 420/31352/24 та протиправно не враховано відповідачем.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.07.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, ГУ ДПС в Одеській області вважає позов необґрунтованим та таким, що не належить до задоволення. Представник відповідача зазначає, що відповідачем було встановлено наявність у позивачки земельної ділянки, за яку вона має сплатити земельний податок, а пільги щодо сплати земельного податку застосовуються на підставі поданих платниками заяв.

05.08.2025 року від позивачки надійшла відповідь на відзив на позов, згідно з якою відповідач у відзиві не спростував заявлених позовних вимог та не навів доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,62 га, кадастровий номер :01:002:1134, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таїровської селищної ради, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №651009.

Головним управлінням ДПС в Одеській області 29.07.2024 року прийнято податкове повідомлення-рішення №1-1503-UA027993, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов`язання по земельному податку за 2024 рік у розмірі 475,52 грн. за належну земельну ділянку площею 1,62 га, кадастровий номер :01:002:1134.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп.269.1.1 п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

В силу приписів пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані, зокрема з державного земельного кадастру.

Положеннями п.287.1 ст.287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Статтею 281 ПК України встановлені пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб.

Підпунктом 281.1 ст.281.1 ПК України визначено, що від сплати податку звільняються: особи з інвалідністю першої і другої групи; фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років; пенсіонери (за віком); ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.281.2. ст.281 ПК України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Суд встановив, що у власності позивачки, яка є пенсіонеркою та осбою з інвалідністю 2 групи, перебуває земельна ділянка, що розташована на території Таїровської селищної ради, площею 1,62га. з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З огляду на приписи статті 281 ПКУ особи з інвалідністю 2 групи та пенсіонери мають пільги щодо сплати земельного податку лише за чітко визначеним цільовим призначенням та в межах граничних норм.

Належна позивачці на праві власності земельна ділянка має цільове признаечння для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке не передбачено п. 281.2 ст. 281 ПКУ, а отже, позивачка немає пільг щодо сплати земельного податку за земельну ділянки із вказаним видом користування (цільовим призначенням).

Так, земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» віднесені до іншого виду земельних ділянок за кодом згідно УКЦВЗ - 1.2, 2.2, 2.4, аніж земельні ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» - згідно УКЦВЗ 1.1, тобто, за своїм цільовим призначенням такі земельні ділянки не є тотожними.

Вкаазані висновки суду відповідають висновкам П`ятого апеляційного адміністративного суду, що наведені у постанові від 30 червня 2025 у справі № 420/31352/23.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про правомірність прийнятого відповідачем податкового-повідомлення рішення від 29.07.2024 року №1-1503-UA02799 та відповідно відповіді ГУ ДПС в Одеській області від 07.10.2024 №38192/6/15-32-24-09-06 щодо звернення позивачк про безпідставність та скасування вказаного ППР.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 243, 245, 246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2024 року № 1-1503-UA027993, визнання протиправними дій.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, Одеська обл.,65044, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 15 жовтня 2025 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.