Справа № 420/31032/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного з викликом сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити дії щодо зняття наступних арештів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом державної реєстрації припинення наступного обтяження речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 : арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 13061990, зареєстроване 01.10.2012 14:30:47 за № 13061990 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження 3444525, 28.09.2012, ВПВР ГУЮ МЮУ в АРК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим, код: 00047970.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у серпні 2025 зверталася до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 та вилучення обтяження № 13061990, зареєстроване 01.10.2012 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 3444525 від 28.09.2012 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим, код: 00047970, зареєстрований в системі Кримською філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ.

Листом № 19394 від 14.08.2025 року відповідач, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у знятті арешту з майна ОСОБА_1 , аргументуючи це тим, що фактично матеріали виконавчих проваджень, які перебували на території АР Крим та м. Севастополь, в тому числі, виконавче провадження, яке відкрито відносно ОСОБА_1 , при виконанні якого внесено обтяження № 13061990, до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) не передавались, а також у відділі на примусовому виконанні виконавче провадження (постанова про арешт майна боржника) не перебувало, реєстратором обтяження № 13061990 є Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в якому не міститься відповідна сканована копія постанови, на підставі якої внесено вказане обтяження, а тому позивачу ОСОБА_1 рекомендовано дане питання вирішити у судовому порядку.

Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, вказуючи, що не дивлячись на те, що Відділ примусового виконання рішень Управління підтвердив відсутність чітких відомостей щодо підстав для накладення арешту на майно позивача саме у виконавчому провадженні № 3444525 від 28.09.2012, посадовими особами Відділу примусового виконання рішень Управління не знято арешти з майна позивача. Більше того, як вказав позивач, навіть якщо припустити, що справді були підстави для арешту майна позивача, то в рамках здійснення дій у виконавчому провадженні за понад 10 років державний виконавець зобов`язаний був вже або реалізувати відповідне майно позивача або зняти арешт через закінчення строку проведення виконавчих дій або у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу через неможливість виконання виконавчого документу.

Ухвалою від 16.07.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. У відзиві зазначено, що Відділ примусового виконання рішень не є правонаступником органів ДВС АР Крим та м. Севастополь, будь-які виконавчі провадження та інші документи, які перебували на тимчасово окупованій території України до відділу примусового виконання рішень не передавались, виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 на виконанні у Відділі не перебувало, у зв`язку з чим, відсутня інформація, в рамках якого виконавчого провадження (при виконанні якого виконавчого документа) накладено арешт на майно боржника. Також відповідач послався на відсутність передбачених ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту з майна позивача державним виконавцем, а відповідно і відсутність протиправності в діях відповідача.

07.10.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив аналогічні доводи тим, які наведені у позовній заяві.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 13061990, зареєстроване 01.10.2012 14:30:47 за № 13061990 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження 3444525, 28.09.2012, ВПВР ГУЮ МЮУ в АРК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим, код: 00047970.

Листом № 19394 від 14.08.2025 року відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у знятті арешту з майна ОСОБА_1 , аргументуючи це тим, що фактично матеріали виконавчих проваджень, які перебували на території АР Крим та м. Севастополь, в тому числі, виконавче провадження, яке відкрито відносно ОСОБА_1 , при виконанні якого внесено обтяження № 13061990, до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) не передавались, а також у відділі на примусовому виконанні виконавче провадження (постанова про арешт майна боржника) не перебувало. Реєстратором обтяження № 13061990 є Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, у якому не міститься відповідна сканована копія постанови, на підставі якої внесено вказане обтяження. Оскільки підстави для зняття арешту з майна боржника, визначені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні, позивачу ОСОБА_1 рекомендовано дане питання вирішити у судовому порядку.

Як вбачається з інформаційної довідки № 427414735 від 19.05.2005 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) наявний тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 13061990, зареєстроване 01.10.2012 14:30:47 за № 13061990 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження 3444525, 28.09.2012, ВПВР ГУЮ МЮУ в АРК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 , обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим, код: 00047970 (а.с.11-16).

Листом № 17317/3 від 09.11.2018 Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно відомостей з реєстру обтяжень відносно боржника ОСОБА_1 наявне обтяження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 3444525 від 28.09.2012, винесеної ВПВР УДВС ГУЮ АР Крим. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень (Спецрозділ), за виконавчим провадженням № 3444525 ОСОБА_1 не є боржником (а.с.17-18).

Цим же листом позивача повідомлено, що у виконавчих провадженнях № 34585254 і № 34494525 з примусового виконання виконавчого листа від 28.08.2012 № 2/0417/5570/2012 арешти не накладались. Виконавче провадження № 34585254 було закінчене 03.04.2013 року на підставі скасування рішення суду, яке підлягало виконанню; виконавче провадження № 34494525 до виконання не приймалось, 01.10.2012 року у відкритті було відмовлено.

На адвокатський запит від 05.10.2021 Міністерство юстиції України листом № 92800//20.4.2 від 12.10.2021 повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим перебувало виконавче провадження № 34585254 по виконанню виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 28.08.2012 № 2/0417/5570/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі 1860553,96 гривень. У зв`язку зі скасуванням рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, державним виконавцем, керуючись пунктом 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) (в редакції Закону, чинній на момент прийняття рішення), 03.04.2013 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.19-21).

Цим же листом Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим значиться зареєстрованим виконавче провадження № 34494525 по виконанню виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 28.08.2012 № 2/0417/5570/2012. Згідно даних АСВП значиться виконавча дія - «відкриття виконавчого провадження» (з накладенням арешту на майно боржника), дата виконавчої дії 28.09.2012, стан виконавчої дії - скасована; виконавча дія «скасування виконавчої дії без затвердження», дата виконавчої дії - 01.10.2012, стан виконавчої дії - актуальна. Державним виконавцем, керуючись пунктом 4 частини першої статті 26 Закону, 01.10.2012 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

ОСОБА_1 повторно звернулась до Міністерства юстиції України із адвокатським запитом № 03-25/11-2021 від 25.11.2021, у якому просила уточнити (деталізувати) інформацію про те, чи виконавче провадження № 3444525, яке зазначене в підставі обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.10.2012 року державним реєстратором Кримської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером: 13061990, та виконавче провадження № 34494525, зазначене у відповіді вих. №92800//20.4.2 від 12.10.2021 року - це одне й те саме ВП? - у випадку, якщо вказане у першому питанні виконавче провадження одне й те саме, то надати відповідь про причини відсутності у номері ВП, зазначеному в реєстрі, однієї цифри - « 9», яка, однак, вказана у номері ВП, вказаному у відповіді (технічна помилка, описка тощо).

Листом № 118662//20.4.2 від 03.11.2021 Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_1 про те, що надати більш детальну інформацію відносно ВП № 34585254, № 34494525 і № 3444525 неможливо. Цим же листом № 118662//20.4.2 від 03.11.2021 ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно даних АСВП ВП № 3444525 перебуває на виконанні Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, боржником є ОСОБА_2 , стягувачем є держава. (а.с. 23)

З відповіді № 0417/9671/2012/595/2022 від 14 січня 2022 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська вбачається, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2/0417/5570/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 31.07.2012 року по справі № 2/0417/5570/2017 ухвалено заочне рішення, яке набрало законної сили 13.08.2012 року. На підставі заочного рішення 28.08.2012 року видано два виконавчих листа для виконання. 26.12.2012 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення по справі № 2/0417/5570/2017. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013 року заочне рішення від 31.07.2012 року по справі № 2/0417/5570/2017 скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням суду від 17.07.2013 року в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приват Банк" по справі № 2/0417/5570/2017 відмовлено в повному обсязі. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2013 року набрало законної сили 30.09.2013 року.(а.с.24)

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає таке.

У період з 1999 року по червень 2016 року був чинним Закон України Про виконавче провадження № 606-XIV.

Відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ст. 30 Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 50 Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Станом на теперішній час спірні правовідносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ.

Відповідно до ст. 40 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З вищевикладеного випливає, що метою застосування процедури арешту майна боржника є забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту, накладеного державним виконавцем, дозволяє ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Тобто, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем, має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, обтяження арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження № 13061990 зареєстроване 01.10.2012 14:30:47 за № 13061990 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 3444525, 28.09.2012, накладене ВПВР ГУЮ МЮУ в АРК у виконавчому провадженні, в якому власник майна ОСОБА_1 не є боржником.

Судом встановлено, що боржником у ВП № 3444525 є ОСОБА_2 , і перебуває вказане виконавче провадження на виконанні Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Як встановлено судом, у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2/0417/5570/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 31.07.2012 року по справі № 2/0417/5570/2017 ухвалено заочне рішення, яке набрало законної сили 13.08.2012 року. На підставі заочного рішення 28.08.2012 року видано два виконавчих листа для виконання. 26.12.2012 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення по справі № 2/0417/5570/2017. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013 року заочне рішення від 31.07.2012 року по справі № 2/0417/5570/2017 скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням суду від 17.07.2013 року в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приват Банк" по справі № 2/0417/5570/2017 відмовлено в повному обсязі. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2013 року набрало законної сили 30.09.2013 року (а.с.24).

Зі змісту листа Міністерства юстиції України № 92800//20.4.2 від 12.10.2021 вбачається, що саме у виконавчому провадженні № 34494525 по виконанню виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 28.08.2012 № 2/0417/5570/2012 (згідно даних АСВП) було відкрито виконавче провадження (з накладенням арешту на майно боржника). Отже, є очевидним, що арешт на майно позивача ОСОБА_1 накладався саме у виконавчому провадженні № 34494525, однак під час його внесення до Реєстру допущена помилка в номері виконавчого провадження (пропущена цифра « 9»).

Разом з тим, як зазначено вище, заочне рішення суду від 31.07.2012 року, на підставі якого було видано виконавчий документ та відкрито виконавче провадження № 34494525, скасоване, і в подальшому у справі № 2/0417/5570/2017 ухвалене рішення від 17.07.2013 року про відмову в позові.

При цьому, існування арешту майна позивача, за наявності факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , порушує мету застосування відповідної процедури.

Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте, оскільки провадження в рамках якого його було застосовано, завершено, наявність та чинність такого арешту майна позивача суперечить приписам Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV та Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ.

Відповідно до частини 2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно частини 4 ст.59 Закону № 1404-VІІІ, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 ст.59 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, чинним на час розгляду даної справи Законом України "Про виконавче провадження" чітко визначено перелік підстав для зняття самостійно державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Разом з тим, доказів наявності підстав, передбачених пунктами 1-9 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VІІІ для зняття відповідачем арешту, накладеного на майно на підставі постанови № 3444525 від 28.09.2012 року, суду не надано.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність проитправності в діях відповідача та відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити дії щодо зняття арештів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом державної реєстрації припинення обтяження речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 , що зазначені у позовних вимогах. Тому зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, Законом України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ (ч.5 ст.59 Закону) передбачено можливість зняття арешту за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

За встановлених судом обставин, враховуючи, що виконавчі провадження стосовно позивача № 34585254 і № 34494525 були закінчені, а виконавче провадження № 3444525, відкрите Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в межах якого (згідно даних Реєстру) накладено арешт на майно позивача, не стосується ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність з метою повного та ефективного захисту прав позивача у даній справі, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зняття арешту нерухомого майна ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження № 13061990, зареєстровано 01.10.2012 14:30:47 за № 13061990 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження 3444525, 28.09.2012, ВПВР ГУЮ МЮУ в АРК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим, код: 00047970.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з наведених вище підстав.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 268-272, 287, 293 КАС України КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34, ) - задовольнити частково.

Зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження № 13061990, зареєстровано 01.10.2012 14:30:47 за № 13061990 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження 3444525, 28.09.2012, ВПВР ГУЮ МЮУ в АРК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим, код: 00047970.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів