Справа № 620/11318/25
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову у справі
пропро забезпечення позову,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо поновлення ОСОБА_1 , на військовий облік, як військовозобов`язаного та внесення відповідних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг»;
Зазначена заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 був виключений з військового обліку відповідно до положень п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, оскільки був визнаний непридатним до військової служби, тому взяття на військовий облік 26 вересня 2025 року є протиправною дією ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на такому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного/резервіста, а тому не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану. Разом з тим, 11 жовтня 2025 року позивач отримав повістку № 5056678 про виклик для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_6 на 16 жовтня 2025 року о 09:00 год. Однак, інформація про проходження ОСОБА_1 ВЛК - 19.01.2023 актуальна, оскільки міститься у Єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, також актуальна інформація про рішення ВЛК непридатний з виключенням з військової служби.
Враховуючи вищевикладене, позивача зазначає, що на сьогодні існують об`єктивні обставини та підстави для обґрунтованого припущення, що права (інтереси) позивача в подальшому можуть бути порушені і для їх відновлення доведеться докласти значних зусиль та витрат.
Вирішуючи вказану заяву по суті, суд враховує такі норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, суд звертає увагу, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Поряд з цим, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Розглядаючи та вирішуючи подану заяву, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Адекватність заходів для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
У даному випадку, звернувшись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник зазначає, що у 2023 році він був виключений з військового обліку відповідно до положень п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, із посиланням на ст. 37 п. 6 пп.3 та в графі 15 розділу І військового квитка здійснений відповідний запис.
Разом з тим, відповідно до військово-облікового документа сформованого 28 вересня 2025 року наявні відомості, що ОСОБА_1 на обліку, категорія обліку військовозобов`язаний, підстави зняття/виключення не зазначені, ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 , постанова ВЛК - непридатний з виключенням з військового обліку, дата ВЛК 19.01.2023.
Окрім того, матеріали справи містять копію повістки від 02 жовтня 2025 року № 5056678 про виклик для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_6 на 16 жовтня 2025 року о 09:00 год.
З огляду на викладене, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову об`єктивно може призвести до подальшого призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, внаслідок чого він набуде новий юридичний статус - військовослужбовець, що унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом враховано, що відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Тобто на військову службу під час мобілізації, в особливий період, призиваються, у тому числі військовозобов`язані, які набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці. При цьому виключення з військового обліку потрібно розуміти як втрата статусу військовозобов`язаного або призовника та набуття статусу невійськовозобов`язаного. Тобто особи, які були виключені з військового обліку не підлягають врученню повісток, проходженню військово-лікарської комісії та мобілізації.
У даному випадку, відповідно до поданих заявником доказів ІНФОРМАЦІЯ_7 видано повістку, якою ОСОБА_1 зобов`язано з`явитися до ТЦК та СП для проходження медичного огляду.
З огляду на викладене, суд зазначає, що поновлення позивача на військовому обліку й подальше проходження медичного огляду може створити підстави для подальшого призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період, внаслідок чого останній набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Водночас, неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_8 16 жовтня 2025 року, може слугувати для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та оголошення у розшук, що зумовить подачу додаткових позовних заяв задля відновлення становища особи, принаймні до розгляду цієї справи по суті.
Фактично, у разі задоволення позову в цій справі, не можливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку судове провадження не забезпечує ефективний захист потенційно порушеного права, що є неприпустимим.
У той же час, у разі відмови в задоволенні позовних вимог відповідач може невідкладно вчинити дії щодо військового обліку ОСОБА_1 .
Разом з тим, станом на день розгляду заяви про забезпечення позову, суд позбавлений права встановлювати наявність або відсутність у ОСОБА_1 підстав для зняття з військового обліку й правомірності поновлення його на такому обліку.
З урахуванням викладеного, з огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд вважає, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме: що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
На переконання суду, вжиття заходів забезпечення позову у вищевказаний спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення даного позову. Водночас, такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.
Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Суд також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.
Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінив чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , на захист яких заявлено позов, стане неможливим або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, в тому числі матеріальних.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подану заяву про забезпечення адміністративного позову необхідно задовольнити.
За приписами статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Дата набрання законної сили ухвалою суду - 14.10.2025.

Суддя Ю.О. Скалозуб