Справа № 420/403/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/403/23

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 у справі № 420/403/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови №33003/5/12-2022 від 01.11.2022 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України (, м. Київ, вул. Богомольця 10) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022.

18.04.2025 до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю, у прохальній частині якої позивач просить суд зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (, м. Київ, вул. Богомольця 10) подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №420/403/23 в десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали, у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.04.2025, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025, задоволено заяву представника ОСОБА_1 від 18.04.2025; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України у 60-денний строк з моменту отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23.

30.05.2025 до суду від Міністерства внутрішніх справи України надійшов звіт про виконання рішення суду, у прохальній частині якого представник просить суд прийняти звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі № 420/403/23 та вважати виконаними вимоги ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 в повному обсязі.

Так, заявник у звіті про виконання рішення суду вказав, що МВС було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги (оформлено листом МВС від 21.03.2024 № 7862-2024) та про прийняте рішення було повідомлено Головне управління Національної поліції в Одеській області для вчинення дій щодо виплати зазначеної допомоги, як колишньому працівнику поліції. Водночас заявник зазначив, що зазначене рішення МВС, яке оформлено листом МВС від 21.03.2024 № 7862-2024 Про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не визнане протиправним та/або не скасоване в установленому законом порядку та містить всі обов`язкові реквізити передбачені пунктом 4.4 ДСТУ 4163:2020, відповідає вимогам Інструкції 55 та резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі № 420/403/23, а відтак рішення суб`єкта владних повноважень (МВС) прийнято обґрунтовано (з урахуванням усіх обставин, що мають значення), безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Поряд з цим, 16.06.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про відмову у прийняті звіту та застосування штрафних санкцій, згідно якого представник наголосив, що відповідач надав звіт, до якого не додано затверджений висновок та відповідно МВС цілеспрямовано продовжує не виконувати рішення суду, обмежує права позивача та ігнорує законні вимоги суду.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.07.2025 у справі № 420/403/23 встановив Міністерству внутрішніх справ України новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23 та зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України у 90-денний строк з моменту отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23.

Постановляючи вищевказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що Рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022, до суду разом із звітом про виконання рішення суду надано не було.

За таких підстав, оскільки докази виконання рішення суду надано не було, суд вважав за можливе встановити Міністерству внутрішніх справ України новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23 в 90-денний строк з дати отримання копії даної ухвали.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції представник Міністерства внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію зазначає, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин пункт 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, пункти 8, 9, 15, 41 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55, розділ 1 глави 1 пункт 1.4 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якій наполягає, що доводи апеляційної скарги, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 1 статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 3 ст.382-1 КАС України встановлено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що МВС України складено лист від 21.03.2024 № 7862-2024, адресований Головному управлінні Національної поліції в Одеській області про те, що МВС України не має повноваження робити будь які відмітки безпосередньо на висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022 та, що на виконання рішення суду прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022.

Рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022, до суду разом із звітом про виконання рішення суду надано не було.

Відтак, на думку колегії суддів, оскільки докази виконання рішення суду надано не було, поданий звіт не свідчить про повне виконання судового рішення, ухваленого в цій справі на користь ОСОБА_1 . При цьому суб`єкт владних повноважень не вживає заходи з його реального виконання.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.10.2025 4 статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Також, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі №704/1547/17 про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема встановити новий строк подання звіту.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність встановлення Міністерству внутрішніх справ України нового строку для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23.

За наведеного, доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 у справі № 420/403/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк