Справа № 442/7210/25
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7210/25
Провадження №2-а/442/77/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Гарасимків Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (без виклику) сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду із позовом доГоловного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем автомобілем Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 , 15.09.2025 приблизно о 12:34 годині у селі Лукавиця Самбірського району Львівської області, був зупинений поліцейським Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, майором поліції ОСОБА_2 начебто за порушення п.9.2.6 Правил дорожнього руху, а саме неподання світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Він пояснив поліцейському, що Правил дорожнього руху не порушував, інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вчиняв, перед поворотом подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Свідків події працівником поліції опитано не було, хоча, окрім нього, в автомобілі знаходився ще один повнолітній громадянин України.

В матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР, це свідчить про недоведеність правомірності прийнятої постанови. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного судду від 23.09.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду.

30.09.2025р. з Головного управління національної полції у Львівській області поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що вони просять проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника, у задоволенні позову просять відмовити,

06.10.2025р. від заявника ОСОБА_1 поступила відповідь на відзив, в якій він вказав, що аргументи, викладені у відзиві є необґрунтованими та суперечать нормам КУпАП, КАС України та іншим законодавчим актам, відзив відповідача не спростовує аргументів позивача про відсутність доказів адміністративного правопорушення, а також не містить доказів правомірності винесеної постанови, вважає доводи відповідача безпідставними і спрямовані на формальне підтвердження притягнення позивача до відповідальності без фактичного дослідження обставин справи.

Положенням ст.262 КАС України, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, за відсутності будь-якої зі сторін про інше, що також дає суду відповідно до ст.41 КАС проводити судовий розгляд без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Розглянувши подані сторонами письмові докази, матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Інспектором Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області капатаном поліції Сигерич А.О. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5726918 від 15.09.2025р.

За вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Зі змісту ст.ст.7, 9, 251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.24 останови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р., зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім цього, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення. Чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Судом встановлено, що інспектором Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області капатаном поліції Сигерич А.О. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5726918 від 15.09.2025р., яку було оформлено в присутності правопорушника ОСОБА_1 , якому було роз`яснено права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

За положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом взято до уваги той факт, що водій, який рухається по головній дорозі, повертаючи праворуч, повинен подавати сигнал правим покажчиком повороту, оскільки він здійснюватиме маневр правого повороту ( і це не залежить від кута примикання доріг), та згідно з ПДР п.9.2. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом, однак згідно матеріалів справи, правопорушник ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, а саме 15.09.2025р. о 12.34 год., в с.Лукавиця, вул.Центральна,44, керуючи транспортним засобом - автомобілем автомобілем Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повору відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б.ПДР «Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, даний факт підтвердився і доказами, наданими працівниками поліції, зокрема диском DVD-R з файлами відеозапису, з відео реєстратора та нагрудних відеокамер, оглянутими в судовому засіданні, на яких чітко видно, що правопорушник ОСОБА_1 , не дотримався вимог чинного законодавства і сам надав усні пояснення, що не подав сигнал світловим покажчиком повороту, оскільки вважав, що рухався по головній дорозі.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що посилання правопорушника ОСОБА_1 на той факт, що в матеріалах справи відсутні факт порушення, не відповідають дійсності, оскільки як вбачається із нагрудних камер поліцейських встановлено, що жодних протиправних дій зі строни працівників поліції не виявлено, Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5726918 від 15.09.2025р. складена правомірно, і в даному випадку не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і .спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповіднодо ч.5 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення та твердження позивача про порушення процедури розгляду справи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі встановлених судом обставин справи, наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, досліджених під час розгляду справи доказів, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, без задоволення, та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5726918 від 15.09.2025р. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів після його проголошення до Восьмого Апеляційного Адміністративного суду.

Суддя Гарасимків Л.І.