Справа № 440/4675/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4675/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 , поданої відповідно до статті 382 КАС України, у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2020 ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії -14.07.2020;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі №1640/2295/18, за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 14.07.2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення строків виплати пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі №1640/2295/18, за період з 01.01.2018 по 14.07.2020.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

02 лютого 2021 року рішення суду набрало законної сили.

22 лютого 2021 року судом видано виконавчий лист.

Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій у порядку статті 383 КАС України задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області вчинені при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №440/4675/20.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме: неналежному виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №440/4675/20.

Про результати розгляду та виконання цієї ухвали повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 30 календарних днів з дня отримання окремої ухвали.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю у справі та подання звіту про виконання судового рішення задоволено.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №440/4675/20.

Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області, щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 19.10.2020 у справі №440/4675/20 в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі №1640/2295/18, за період з 01.01.2018 по 14.07.2020.

Повідомлено Пенсійний фонд України та Міністерство соціальної політики України про бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №440/4675/20.

Надіслати окрему ухвалу Пенсійному фонду України та Міністерству соціальної політики України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону ГУ ПФУ в Полтавській області.

Встановлено строк для надання відповіді на окрему ухвалу упродовж тридцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 - повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю у справі та подання звіту про виконання судового рішення задоволено частково.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №440/4675/20.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

24.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 382 КАС України про визнання протиправними дії, а саме просив:

- визнати затримку у більш 4-х років по виплаті ГУ ПФУ в Полтавській області грошової компенсації з боку відповідача відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/3785/23 від 24.05.2023, надмірною з урахуванням правової позиції ЄСПЛ в Рішенні по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, (п.53) - затримка, яка становила один рік і чотири місяці, у виплаті грошової компенсації, призначеної судовим рішенням, винесеним проти державного органу, Суд визнав надмірною;

- визнати відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області, який є територіальним органом Пенсійного фонду України, відповідно до абзацу другого частини 4 статті 382-1 КАС України, колегіальним органом сумісно з Пенсійним фондом України та Міністерством соціальної політики України, які були належним чином поінформовані Полтавським окружним адміністративним судом у адміністративної справі № 440/4675/20 окремою ухвалою від 08.04.2024 про протиправну бездіяльність їх структурного підрозділу - ГУ ПФУ в Полтавській області щодо невиконання рішення суду від 08.04.2024 у справі №440/4675/20 та до чиїх повноважень та завдань, як колегіального органу належить забезпечення виконання вказаного судового рішення;

- визнати факт невиконання окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 440/4675/20 про визнання дій протиправними з боку колегіального органу - ГУ ПФУ в Полтавській області, шляхом невжиття ефективних заходів до усунення зазначених в ухвалі порушень закону через бездіяльність керівника Пенсійного фонду України, керівника Міністерства соціальної політики України, дії яких солідарно з діями відповідача не відповідають та порушують вимоги частини п`ятої статті 19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини N 3477-IV від 23.02.2006, яка проголошує - Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції (995_004) та практиці Суду, та що призвело за фактом до порушення п.9 ст.129 Конституції України, щодо обов`язковості судового рішення, а тому підпадає під дії статті 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через невжиття заходів щодо належного виконання окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 440/4675/20;

- з урахуванням незаперечних обставин у справі №440/4675/20, які виникли після судового розгляду з вини відповідача, після 02.02.2021 у зв`язку з продовженням надмірно тривалого загального провадження, визнати зловживання відповідачем процесуальними правами, дії якого суперечать завданню адміністративного судочинства, та у зв`язку з виникненням нових обставин у справі, керуючись нормою міжнародного права, що передбачає Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (див. згадані вище рішення у справах Скордіно, пп.203-204, та Вассермана, п. 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу, тому є підстави у зв`язку з надмірно тривалим невиконанням рішення суду у справі № 440/4675/20 з вини відповідача в рамках загального провадження стягнути на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим судом на підставі норм міжнародного права, а саме - Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 10.03.2011 (пп. 38, 100) та Рішення Європейського Суду з прав людини "Кечко проти України" від 08.11.2005 (п.26), де Суд констатував, - Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (980_045), N 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III), Рішення Європейського Суду з прав людини від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України", де Суд присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, а також згідно до вимог статей 17, 19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини N 3477-IV від 23.02.2006 р.;

- розглянути заяву позивача, щодо стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування моральної шкоди на користь позивача, у сфері публічно-правових відносин, керуючись частиною 2 ст.5 КАС України, що не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини, тому як якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68);

- для забезпечення виконання рішення суду у справі №440/4675/20 відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з застосуванням практики Європейського суду з прав людини, не зважаючи на аргумент відповідача про відсутність необхідного фінансування на рахунки відповідача та включення грошової компенсації доплати по пенсії в реєстр заборгованості виплат, зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області, як боржника, за яким є відповідальний державний орган (центральний орган виконавчої влади - Міністерство соціального політики України сумісно з Пенсійним фондом України), передати виконання рішення суду іншому компетентному державному органу, який має вплив (контроль) на чинники, які затримують чи перешкоджають повному й вчасному виконанню рішення суду, а саме безпосередньо до Пенсійного фонду України сумісно з Міністерством соціального політики України, державним органам, яки меж іншим контролюють та відповідають за професійну, а тому соціально-правову діяльність відповідача в питанні пенсійного страхування з урахуванням висновку у п.27 постанови Верховного Суду від 06.08.2019 по справі №160/3586/19, де суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань;

- визнати дії відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області такими, що непередбачені Конституцією та законами України, як умисними та які підпадають під вимоги Кримінального кодексу України, щодо завдання на протязі тривалого часу з боку суб`єкта владних повноважень (ГУПФУ) істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян (до яких належить позивач) або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, що призвело до нанесення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, згідно до статей 364, 367, 382 Кримінального кодексу України, що вимагає з боку суду розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення для забезпечення правового статусу держави Україна або постановлення окремої ухвали, в порядку ст. 249 КАС України, стосовно порушення відповідачем законодавства, яке містить на теперішній час в межах загального провадження ознаки кримінального правопорушення, на що зверталася увага державним виконавчим органом (виконавче провадження ВП №64782087) у порядку Закону України Про виконавче провадження в повідомленні державного виконавця від. 25.11.2021 за вих. 02.1.18/23675, яке було направлено до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами боржника.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного від 27 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - ГУ ПФУ в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 440/4675/20 залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року по справі №440/4675/20 скасовано. Справу № 440/4675/20 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 справу №440/4675/20 передано на розгляд судді Алєксєєвій Н.Ю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного від 25 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 року по справі №440/4675/20 скасовано. Справу № 440/4675/20 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

14.10.2025 справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними вхідної кореспонденції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.10.2025 справу №440/4675/20 передано на розгляд судді Алєксєєвій Н.Ю.

Ухвалою суду від 15.10.2025 заяву ОСОБА_1 , подану відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд зазначає, що у заяві позивач просить для забезпечення повного виконання пенсійним органом рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/4675/20 від 19.10.2020 постановити ухвалу про встановлення судового контролю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю у справі та подання звіту про виконання судового рішення задоволено частково. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №440/4675/20.

16.07.2024 Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надано до суду інформацію про результати виконання рішення суду від 19.10.2020 у справі №440/4675/20.

Відповідач зазначив, що на виконання рішення суду від 19.10.2020 №440/4675/20 Головним управлінням було здійснено запит до Пенсійного фонду України за № 1600- 0404-5/42181 від 14.06.2021.

В запиті Головне управління просило розглянути можливість виплати компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 , нарахованої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 по справі № 440/2295/18, за період з 01.01.2018 по 14.07.2020, в розмірі 436,03 грн., яка облікована у реєстрі судових рішень за № 98191.

З метою повного виконання рішення суду Головне управління зверталося до Пенсійного фонду України із запитом від 14.06.2021 № 1600-0404-5/42181, а 06.07.2021 за №2800-030203-9/32129 отримано відповідь Пенсійного фонду України, що нараховані на виконання рішень суду кошти підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Для забезпечення виконання рішення суду повторно Головним управлінням направлено запит за від 05.04.2024 № 1600-0404-5/25554 до Пенсійного фонду України про розгляд питання виплати заборгованості. Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно направлено запит від 12.06.2024 № 1600-0404-5/43931 до Пенсійного фонду

України про вирішення питання виплати заборгованості від 19.10.2020 по справі №440/4675/20 за позовом ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 16.06.2024 за №2800-030201-9/36863 повідомлено, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Відповідно до розрахунку №04.2-30/440/4675/20 компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №440/4675/20, за період з 01.01.2018 по 14.07.2020, позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходів за вказаний період у розмірі 3753,80 грн.

Проте, в матеріалах справи відсутні процесуальні рішення суду щодо вищезазначеної інформації відповідача, поданої на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2024. Зазначено лише про ознайомлення головуючого судді у даній справі Клочка К.І. з інформацією про результати виконання рішення суду від 19.10.2020 у справі № 440/4675/20, наданою відповідачем на виконання ухвали суду від 17.06.2024.

Водночас, з аналізу вищевикладеного суд приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 по справі №440/4675/20 не виконано в частині виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі №1640/2295/18, за період з 01.01.2018 по 14.07.2020.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

За приписами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

За приписами ч.ч. 1-3, 10, 11 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не надано суду доказів виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №440/4675/20 в повному обсязі.

Відповідно до частин першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 19.12.2024) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частин другої, третьої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи встановлені обставини, суд у порядку здійснення судового контролю за виконанням суб`єктом владних повноважень рішення в адміністративній справі, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №440/4675/20 в повному обсязі упродовж 60 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Стосовно прохання позивача визнати факт невиконання окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 440/4675/20, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених приписів процесуального закону у сукупності дає підстави для висновку про те, що суди мають можливість встановити судовий контроль лише стосовно виконання судових рішень по суті спору тобто судових рішень у формі Рішення суду або Постанови суду.

Натомість, у цій справі позивач просив встановити судовий контроль не за виконанням судового рішення по суті спору (рішення або постанови), а за виконанням процесуального рішення суду першої інстанції у формі окремої ухвали, що не відповідає меті інституту судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, передбаченого ст. 382 КАС України.

Вказане є підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024.

Стосовно прохання позивача за наслідками розгляду звіту Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області про стан виконання рішення суду у справі №440/3785/23 та в разі підтвердження фактів, на які є посилання в заяві, розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення та постановити ухвалу про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за не виконання рішення суду у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленим судом з урахуванням вимог ч.2, 3, 4 ст.382 КАС України , суд зауважує таке.

Частиною 3 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно з частиною 10 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що питання про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за не виконання рішення суду у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вирішується судом або за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень (у разі відмови у прийнятті звіту), або у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку .

Також суд зауважує, що із змісту частини 3 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що додатково суд може за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту.

Згідно з частиною 9 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.

У свою чергу відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Отже, нормами процесуального закону встановлено право, а не обов`язок суду ініціювати питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. При цьому частиною 3 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства передбачено умови, за яких суд може ініціювати розгляд питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення, а саме - у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту.

Суд зазначає, що ухвала про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалась, тож судом не ставилося до розгляду питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Разом з тим, суд наголошує, що позивач не позбавлений права самостійно звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення у відповідності до вимог статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, визначивши спосіб виконання судового рішення, який, на його переконання, дозволить забезпечити повне виконання судового рішення. Порядок розгляду такої заяви регламентований положеннями статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо прохання позивача визнати зловживанням відповідача процесуальними правами, дії якого суперечать завданню адміністративного судочинства, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

За змістом частини другої статті 45 КАС України перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Верховний Суд в ухвалі від 10.05.2023 у справі №640/17351/19 зазначив, що головною метою принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами є гарантування добросовісного використання учасниками справи своїх процесуальних прав, тобто з метою, для якої ці права надані, та у спосіб, визначений процесуальним законодавством, а також добросовісного виконання обов`язків, визначених законом або судом. Противагою добросовісності є зловживання процесуальними правами, яке має різні форми прояву та у кожному конкретному випадку потребує надання оцінки судом. Зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані дії або бездіяльність учасника справи, які характеризуються ознакою видимої юридичної правомірності, однак використовуються з метою, що є протилежною або не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація відповідного процесуального права або виконання обов`язку, визначеного законом або судом; сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій (бездіяльності), які складають зміст наданого процесуальним законодавством права (покладеного обов`язку), недобросовісно, у тому числі усупереч меті такого права або умисне використання процесуального права у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства, з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду або підриву довіри до судової гілки влади.

Виходячи з наведеного, зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані конкретні процесуальні дії учасника справи, що суперечать завданню адміністративного судочинства. Заявником не зазначено та судом не встановлено процесуальних дій відповідача, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами. Надмірна тривалість виконання судового рішення, на яку посилається заявник, не є процесуальними діями, а є діями (бездіяльністю), вчиненими на виконання судового рішення, оцінка яким може бути надана у порядку статті 383 КАС України.

При цьому суд зауважує, що нормами процесуального закону не передбачено можливості вирішувати питання про відшкодування моральної шкоди в межах процедури здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, тому відповідні вимоги заявника є безпідставними.

Стосовно прохання позивача зобов`язати Головне управління ПФУ в Полтавській області, як боржника за яким є відповідальний державний орган (центральний орган виконавчої влади - Міністерство соціального політики України сумісно з Пенсійним фондом України), вжити всіх необхідних заходів для дотримання рішення суду у справі №440/4675/20 або передати його іншому компетентному державному органу який має вплив (контроль) на чинники, які затримують чи перешкоджають повному й вчасному виконанню рішення суду, а саме безпосередньо до Пенсійного фонду України сумісно з Міністерством соціального політики України, державним органам, які між іншим контролюють та відповідають за професійну, а тому соціально-правову діяльність відповідача в питанні пенсійного страхування, суд зауважує, що питання зміни способу виконання судового рішення не може бути вирішено в ході здійснення судового контролю за виконанням судового рішення відповідно до статті 382 КАС України.

Решта вимог заяви виходить за межі завдань та повноважень суду, передбачених ст. 382-382-3 КАС України, під час здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Щодо посилання в заяві на правові позиції Європейського суду з прав людини в певних його рішеннях, то суд їх враховує та зауважує, що висновки суду у даній справі не суперечать їм.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 від 05.01.2025, подана відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 248, 256, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану відповідно до статті 382 КАС України, у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №440/4675/20 в повному обсязі упродовж 60 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

В іншій частині заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва