Справа № 200/5964/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року Справа№200/5964/25

приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Незалежності,1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Біляєвої В.В.,

представник позивача не з`явився

представника відповідача Буханцов О.В., в режимі відеоконференції,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 200/5964/25 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №78727485 про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Територіальне управління Державної судової адміністрація України в Донецькій області (далі ТУ ДСА, позивач) зазначило, що відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження №1404-VII (далі-ЗУ Про виконавче провадження, Закон №1404-VII) за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. При цьому, виконавчий збір не стягується, зокрема, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України від 05.06.2012 №4901-VI. Позивач посилається на статтю 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон №4901-VI), у якій визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Позивач вказує, що відповідно до пунктів 3, 4 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок №845) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Крім того, ТУ ДСА України в Донецькій області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня по відношенню до головного розпорядника бюджетних коштів Державної судової адміністрації України, у якого наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», яка передбачена Законом України про Державний бюджет України на рік.»). Тому судові рішення, ухвалені на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя повинні здійснюватися за рахунок даної бюджетної програми. ТУ ДСА вважає, що даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, а виконавчий збір на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується, тому оскаржувана постанова є протиправною, та підлягає скасуванню.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі- ВПВР, відповідач) надав суду відзив, у якому проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір при примусовому виконання рішення немайнового характеру стягується розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, а державний виконавець зобов`язаний винести одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору. Відповідач вважає посилання боржника про особливості виконання рішень суду про

стягнення коштів з державного органу, передбачених Законом України «Про

гарантії держави щодо виконання судових рішень» безпідставним, оскільки він регламентує виконання рішень суду саме про стягнення з Державних органів, а на виконанні у Відділі перебуває виконавчий документ, яким зобов`язано Державний орган вчинити певні дії, а саме: провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди. Тому рішення суду про зобов`язання вчинити певні дії повинно виконуватися в порядку та спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Вважає також безпідставними посилання боржника на п.3 ч. 5 ст. 27 Законом України «Про виконавче провадження» помилковими, оскільки порядок стосується лише випадків, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", тобто, коли рішення суду виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів за рахунок конкретної бюджетної програми. П. 3 ч. 5 ст. 27 Законом України «Про виконавче провадження» застосовується при виконанні виконавчих документів, встановлених статтею 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме: про особливості виконання рішень суду про стягнення з державного підприємства або юридичної особи, яким передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Просить суд у задоволенні позову про скасування постанови від 29.07.2025 ВП№78727485 про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн. відмовити

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.08.2025 залишено без руху позовну заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови. Надано позивачу термін протягом п`яти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання позовної заяви із зазначенням: ціни позову; відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

У встановлений судом строк позивачем усунені недоліки позовної заяви.

У період з 01.09.2025 по 15.09.2025 судді Зеленову А.С. надана відпустка

Ухвалою суду від 25.08.2025 відкрито провадження у справі № 200/5964/25 за правилами ст. 287 КАС України. розгляд справи призначено у судовому засідання на 19.09.2025 о 9:00, за адресою: Донецька області, м. Слов`янськ, вул. Незалежності (Добровольського), 1.

У судовому засіданні 19.09.2025 оголошено перерву до 10:00 26.09.2025.

Ухвалою суду від 23.09.25 забезпечено участь представника відповідача у судовому засіданні 26.09.2025 о 10:00 в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку відповідно до Положення про ЄСІТС з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 26.09.2025 оголошено перерву до 10:00 01.10.2025

Ухвалою суду від 29.09.25 забезпечено участь представника відповідача у судовому засіданні 01.10.2025 о 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку відповідно до Положення про ЄСІТС з використанням власних технічних засобів.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи, призначеноого на 10:00 01.10.25. повідомлені належним чином, позивач надав заяву щодо розгляду справи без його участі, представник відповідача з`явився у судове засідання в режимі відеоконференції.

Під час судового засідання представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві запереченням на позов, зауваживши, що при незгоді позивача з юрисдикцією ВПВР по виконанню відповідного судового рішення, останнім не оскаржувалася постанова про відкриття виконавчого провадження. Також зазначив, що вказаним рішенням зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди стягувачу, однак навіть нарахування заборгованості було проведено боржником вже після відкриття виконавчого провадження. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві на позов, заслухавши усні пояснення, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22 визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2 102 гривні.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2 270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Рішення суду набуло законної сили 04.07.2023 р., видано виконавчий лист.

Стягувач - суддя Клепка Л. І. звернулася з заявою від 22.07.2025 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення у адміністративній справі № 200/3178/22.

На виконання вищезазначеного рішення 29.07.2025 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №78727485 .

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову ВП №78727485 від 29.07.2025 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000 грн., з приводу якої ТУ ДСА у Донецькій області звернулося до суду з даним позовом.

04.08.2025 ТУ ДСА у Донецькій області року склало довідку за № 04-597-25 про розмір суддівської винагороди, яка підлягає нарахуванні (виплаті) ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22 у загальній сумі 90 720 грн.

Листом від 04.08.2025 № 05-929/25 ТУ ДСА у Донецькій області звернулося до Державної судової адміністрації України, яким надіслало вищевказану довідку 04.08.2025 року № 04-597-25 про розмір суддівської винагороди, які підлягають нарахуванні (виплаті) ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22, та просило розглянути питання здійснення фінансування для забезпечення можливості його виконання.

Листом від 05.08.2025 № 05-935/25 вих. ТУ ДСА у Донецькій області звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким надіслало вищевказану довідку 04.08.2025 року № 04-597-25 про розмір суддівської винагороди, яка підлягає нарахуванні (виплаті) ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22 у загальній сумі 90 720 грн., та просило розглянути питання щодо направлення до Донецького окружного адміністративного суду заяви про зміну способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення коштів на користь стягувача.

Листом від 25.08.2025 № 05-999/25 вих. ТУ ДСА у Донецькій області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виконання рішення суду в частині проведення розрахунку сум та звернення до ДСА України про забезпечення відповідними бюджетними асигнуваннями. Цим же листом позивач повідомив орган виконавчої служби про не отримання відповідного фінансування.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження.

Положеннями статті 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Таким чином, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Тобто, державний виконавець зобов`язаний винести одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору до державного бюджету.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною в Постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження). Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

При цьому, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №4901-VI, який набрав чинності 01.01.2013, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є - державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Суд зазначає, що стаття 3 Закону №4901-VI встановлює особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.

Разом з тим, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 . Тобто воно є рішенням зобов`язального характеру, та не є рішенням про стягнення коштів, про які йдеться у статті 3 Закону №4901-VI.

Крім того, статтею 7 Закону №4901-VI чітко визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд вважає твердження позивача, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22 про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 виконується з урахуванням особливостей виконання рішень суду про

стягнення коштів з державного органу, передбачених Законом України «Про

гарантії держави щодо виконання судових рішень» безпідставним, оскільки цей Закон регламентує виконання рішень суду про стягнення з державних органів, а на виконанні у ВПВР перебуває виконавчий документ, яким зобов`язано державний орган вчинити певні дії, а саме: провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди. Тому рішення суду про зобов`язання вчинити певні дії повинно виконуватися в порядку та спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

За такого правого регулювання та обставин справи суд зазначає, що стягнення виконавчого збору у визначеному розмірі є обов`язком державного виконавця при примусовому виконанні рішення, відтак, враховуючи, що рішення суду виконується на підставі Закону України "Про виконавче провадження", приписами якого прямо передбачене справляння з боржника до бюджету виконавчого збору підстави для скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору відсутні.

Аналогічний підхід по застосуванню статті пункту 3 частини 5 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» міститься у постанові Верховного суду від 18.08.2020 у справі №205/6571/17 (2-а/205/224/17).

Подібна правова позиція висловлена також Верховним Судом у постанові від 14.05.2020 у справі № 336/4615/17.

Також суд не погоджується із доводом позивача, що рішення Донецького окружного адміністративного суду по щодо зобов`язання ТУ ДСА Донецькій області здійснити нарахування та виплату судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди підлягає виконанню органами казначейства з огляду на наступне. Так, відповідно до положень частини другої статті 6 Закону України від 02.06.2016 № "Про виконавче провадження", статті 3 Закону України від 05.06.2012 № 4901-IV "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, Державною казначейською службою України здійснюється виконання рішень суду саме про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган. У той час, як вже неодноразово підкреслювалося, рішення суду по справі № 200/3178/24 не є рішенням про стягнення коштів з державного органу, а є рішенням зобов`язального характеру, що передбачає зобов`язання ДСА України вчинити певні дії, а тому його виконання відноситься до юрисдикції державної виконавчої служби.

Також при перевірці оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у суду відсутні підстави застосувати частину 9 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої збір не стягується, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, з огляду на таке. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 200/3178/22, яким зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 набуло законної сили ще 04.07.2023. У той час як ТУ ДСА у Донецькій області на виконання рішення суду навіть в частині нарахування заборгованості стягувачу через значний проміжок часу (більше двох років) - 04.08.2025 склало довідку про розмір суддівської винагороди, яка підлягає нарахуванні (виплаті) ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/3178/22 у загальній сумі 90 720 грн., а також після відкриття виконавчого провадження 29.07.2025.

Також є помилковим ототожнення позивачем бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", тобто, коли рішення суду виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів за рахунок конкретної бюджетної програми з бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на користь суддів. Так, відповідно до Додатку № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX, «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» фінансуються за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (КПКВК) 3504040, де головним розпорядником є Державна казначейська служба України, у той час «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» фінансується за рахунок програми 0501150, де головним розпорядником виступає Державна судова адміністрація України.

У п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч. 6 статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Оскільки у судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частина рішення, строк на оскарження рахується протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, внаслідок чого позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

У зв`язку в відмовою у задоволенні позову відповідно до статті 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 159, 241-246, 255, 287, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Незалежності, буд. 2, 6) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 32) про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №78727485 про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн. відмовити.

Рішення ухвалено, проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 01.10.2025.

Повний текст рішення виготовлено 14.10.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Зеленов