Справа № 520/11157/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р. Справа № 520/11157/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання належної правової оцінки доказам перебування на стаціонарному лікуванні, на якому ґрунтується Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 №252, та визнати поважною відсутність на військовій службі ОСОБА_1 ;

- скасувати пункти 2-6 Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 за №252.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність дій Військової частини НОМЕР_2 щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_1 , оскільки у період з 26.03.2025 по 02.04.2025 перебував на лікуванні, що підтверджується відповідними медичними документами, та про необхідність лікування повідомляв командира взводу (безпосереднього командира). Також вказує, що після прибуття до розташування Військової частин НОМЕР_2 надав відповідні письмові пояснення, проте 19.04.2025 дізнався про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за наслідками реалізації якої позбавлений належного грошового забезпечення. Звертає увагу, що оскаржуваний наказ відповідачем до його відома доведено не було.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін та ними отримано (а.с. 52-53).

Представником відповідача надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про правомірність висновків службового розслідування та, відповідно, оскаржуваного наказу, оскільки ОСОБА_1 в порушення ст. 260 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» самовільно направився на лікування за межами військової частини. Доводить, що службове розслідування проведене з дотриманням приписів Порядку № 608, позивач для отримання акта службового розслідування, як і оскаржуваного наказу, до Військової частин НОМЕР_2 не звертався. Вказує, що ОСОБА_1 позбавлений відповідних виплат грошового забезпечення згідно з приписами Порядку № 260 як такий, що вчинив правопорушення, а саме самовільно залишив військову частину, що підтверджується матеріалами службового розслідування. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив позивач вказує на хибність доводів відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Звертає увагу, що після прибуття до розташування військової частини 24.04.2025 повідомляв командира, що потребує операції, що підтверджується рекомендацією лікаря відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1782. Також вказує, що оскільки командування військової частини знало про перебування позивача на лікуванні та потребу у подальшому лікуванні, позивачу був наданий дозвіл на лікування командиром та оформлена форма 300.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на позов, в яких Військова частина НОМЕР_2 звертає увагу на положення листа Міністерства соціальної політики від 24.07.2013 за № 774/13/84-13.

Ухвалою суду від 07.10.2025 клопотання представника відповідача про заміну сторони її правонаступником задоволено, замінено Військову частину НОМЕР_2 її правонаступником Військовою частиною НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Позивач з 11.03.2025 по 24.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 1782 (а.с. 23).

Згідно з випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 1782 позивача рекомендоване лікування у щелепно-лицевого хірурга у плановому порядку.

На підставі зазначеної медичної рекомендації позивач отримав довідку №1507 від 25.03.2025 та форму 300 (до довідки) з рекомендацією звернутися до Військової частини НОМЕР_3 .

26.03.2025 позивачем отримано консультаційний висновок № 27799 з направленням для подальшого обстеження та лікування до КНП «Міська клінічна лікарня №30» Харківської міської ради.

З 26.03.2025 по 01.04.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та 28.03.2025 йому проведено операцію, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 2224.

02.04.2025 позивач прибув до Військової частини НОМЕР_2 .

05.04.2025 Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 за № 252 (з основної діяльності) старшого солдата ОСОБА_1 , водія слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення Військової частиниА4279 вважати таким, що 26.03.2025 самовільно залишив Військову частину НОМЕР_2 , та за неналежне виконання своїх службових обов`язків відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення «ЗАУВАЖЕННЯ», премію та додаткову винагороду за березень, квітень 2025 року старшому солдату ОСОБА_1 наказано не виплачувати.

Не погодившись з Наказом Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 за № 252, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі Закон № 2232-XII).

Згідно з частинами 1, 4 статті 2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі за текстом - Статут).

Згідно зі ст. 40 Статуту військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з лікування, відпустки тощо.

На підставі статей 254-256 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Згідно з пунктом 260 Статуту на стаціонарне лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються в порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я за висновком лікаря військової частини, а для надання допомоги у разі виникнення невідкладного стану за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. За необхідності, з огляду на стан здоров`я військовослужбовця, хворі доставляються до лікувальних закладів у супроводі медичного працівника (фельдшера, санітарного інструктора тощо).

У разі направлення на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі номер електронного направлення (а в разі відсутності технічної можливості виписування направлень в електронній формі - направлення в паперовій формі), медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 за № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно зі ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 12 розділу IІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (далі - Порядок № 608) до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктом 3 розділу V Порядку № 608 визначено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Відповідачем до матеріалів справи надано Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 26.03.2025 за № 164, згідно з яким відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 за № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, на підставі рапорту від старшого сержанта ОСОБА_2 , командира взводу технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 за вх. № 2933 від 26.03.2025, з метою встановлення обставин та умов, що сприяли самовільному залишенню Військової частини НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_1 , водієм-слюсарем ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , призначене службове розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_1 .

Також відповідачем надано рапорт старшого сержанта ОСОБА_2 , командира взводу технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 за вх. № 2933 від 26.03.2025,згідно з яким під час ранкової перевірки особового складу виявлено відсутність на військовій службі старшого сержанта ОСОБА_1 .

На підставі Наказу командира Військової частини від 26.03.2025 за № 164 проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_1 .

Під час проведення службового старший сержант ОСОБА_2 пояснив, що 25.03.2025 відправив старшого солдата ОСОБА_1 , водія-слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 на прийом до медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку зі скаргами на стан здоров`я та рекомендації про операцію від попереднього лікування. 26.03.2025 вранці близько о 09:00 годині, до діловодства штабу Військової частини НОМЕР_2 був поданий рапорт про направлення старшого солдата ОСОБА_1 на лікування до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону м. Харкова. Пізніше, о 11:30 годині старший сержант ОСОБА_2 від старшого солдата ОСОБА_1 дізнався про те, що він самостійно потрапив до госпіталю і чекає на оформлення медичних документів. Приблизно о 13.00 годині був поданий рапорт про відсутність на військовій службі старшого солдата ОСОБА_1 . О 13:30 годині старший солдат ОСОБА_1 , надіслав фото медичної карти стаціонарного хворого, в якій зазначено, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 30» Харківської міської ради.

02.04.2025 старший солдат ОСОБА_1 повернувся то тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Капітан медичної служби ОСОБА_3 повідомив про те, що з 11.03.202 по 24.03.2025 старший солдат ОСОБА_1 , перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 30» Харківської міської ради, м. Харків. Згідно з виписним епікризом рекомендоване лікування у щелепно-лицевого хірурга в плановому порядку.

Старший солдат ОСОБА_1 25.03.2025 в свою чергу повідомив про те, що 25.03.2025 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та рекомендацією про необхідність проведення операції під час попереднього лікування, командир його підрозділу направив його на прийом до медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 та 26.03.2025 він мав отримати направлення від Військової частини НОМЕР_2 , проте через нестерпні болі, не став чекати направлення та самостійно направився до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону. 26.03.2025, пройшовши відповідну реєстрацію, а також отримавши всі відповідні документи від Військової частини НОМЕР_3 , був направлений на стаціонарне лікування до відділення щелепно-лицьової хірургії в Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №30» Харківської міської ради.

Всі відповідні медичні документи на підтвердження зазначених обставин позивач під час службового розслідування надав.

Медичною характеристикою Військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2025 за № 2070 також підтверджено, що позивач з 15.04.2022 перебуває під медичним наглядом, діагноз: радикулярні кісті верхньої щелепи від 26, 27 зубів, одонтогенний гайморит зліва.

Згідно з Актом службового розслідування, 05.04.2025 затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 260 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», а тому слід вважати його таким, що у період часу з 26.03.2025 по 01.04.2025 не знаходився на військовій службі та не виконував службові обов`язки, а даний йому час проводив на свій власний розсуд та знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 30» Харківської міської ради м. Харків. З 02.04.2025 по теперішній час знаходиться на військовій службі та виконує службові обов`язки.

Отже, суд зазначає, що матеріалами службового розслідування встановлено відсутність позивача на військовій службі в період з 26.03.2025 по 02.04.2025, однак обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, не були оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Так, суд звертає увагу, що з дотриманням вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 25.03.2025 позивач звертався до безпосереднього керівника - старшого сержанта ОСОБА_2 , командира взводу технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , зі скаргою на стан здоров`я та повідомив про рекомендацію щодо операції від попереднього лікування.

26.03.2025 ОСОБА_2 до діловодства штабу Військової частини НОМЕР_2 був поданий рапорт про направлення старшого солдата ОСОБА_1 на лікування до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону м. Харкова. Проте такий рапорт Військовою частиною НОМЕР_2 розглянуто не було.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 відповідачем надано пояснення, що Військовою частиною НОМЕР_2 не може бути надано до суду копію рапорту про направлення старшого солдата ОСОБА_1 на лікування до ІНФОРМАЦІЯ_1 , адже після його подання до діловодства Військової частини НОМЕР_2 він був замінений на рапорт про самовільне залишення військової служби ОСОБА_1 . Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не дочекався отримання такого направлення і прийняв рішення про самовільне залишення військової частини для подальшого лікування, то рапорт ОСОБА_2 про видачу медичного направлення ОСОБА_1 був залишений без реалізації.

Викладене свідчить про те, що на час відсутності ОСОБА_1 на військовій службі відповідачу було достеменно відомо про необхідність лікування позивача поза розташуванням військової частини, проте відповідного направлення ні в електронній, ні в паперовій формі відповідачем ОСОБА_1 оформлено не було.

Разом з цим під час службового розслідування позивач надав медичні документи на підтвердження обставин звернення до лікувального закладу та проведення відповідної операції за призначенням лікаря у період з 26.03.2025 по 01.04.2025.

02.04.2025, після отримання необхідної медичної допомоги, у тому числі проведення 28.03.2025 операції, позивач прибув до місця дислокації Військової частини НОМЕР_2 , перебуває на військовій службі та виконує службові обов`язки.

В порушення п. 3 розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування не були зазначені мотиви неврахування вказаних обставин.

Крім того, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом.

Отже, суд дійшов висновку, що службове розслідування проведено з порушенням Порядку № 608, не всебічно, не повно та не об`єктивно, Наказ 05.04.2025 за №252 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнятий всупереч вимогам статей 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ без доведення вини військовослужбовця, а тому є протиправним.

За змістом позовної заяви позивач звернувся з вимогою про скасування пунктів 2-6 Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 за №252, проте суд уважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно з частиною першою вказаної норми суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, разом з цим, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Окрім того суд ураховує, що статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, є скасування Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 за №252.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання належної правової оцінки доказам перебування на стаціонарному лікуванні, на якому ґрунтується Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 №252, та визнання поважної відсутності на військовій службі ОСОБА_1 , то такі задоволенню не підлягають, оскільки затвердження результатів службового розслідування, надання оцінки відповідним доказам, зібраним під час службового розслідування,перебуває у площині дискреційних повноважень командувача військової частини.

Отже, ухвалення відповідного рішення за наслідками проведеного службового розслідування перебуває є дискреційними повноваженнями командира військової частини, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю надає цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 за №252.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.