Справа № 674/1211/25
Суддя: Барателі Д. Т.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 674/1211/25
Провадження № 2-а/674/52/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 жовтня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., з участю секретаря судового засідання Бойчук С.В., представника позивача - адвоката Наталюка Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №0095 від 25.02.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає про те, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у структурному підрозділі ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що ніколи не порушував правила військового обліку, до адміністративної відповідальності з цього приводу раніше не притягувався, має відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією як особа з групою інвалідності.

25.02.2025 року щодо позивача було винесено оскаржувану постанову №0095, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позивач вказує, що з 14.01.2025 року з міста Київ було відправлено рекомендоване відправлення, яке мало бути вручене за адресою його проживання. Згідно з трекінгом цього відправлення, 17.01.2025 року була невдала спроба вручення повістки з відміткою "адресат відсутній", а двадцять першого січня 2025 року повістку було повернуто відправнику. При цьому позивач перебував на стаціонарному денному лікуванні з 16.01.2025 року по 24.01.2025 року, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого від 24.01.2025.

Таким чином, спроба вручення повістки припала саме на період, коли позивач перебував на стаціонарному лікуванні і фізично не міг її отримати. Про надходження рекомендованого листа позивач також не був повідомлений засобами СМС-зв`язку від АТ "Укрпошта".

17.02.2025 року о 09:30 позивач самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. При складанні протоколу позивач надав працівникам ТЦК медичні документи, що підтверджують його перебування на стаціонарному лікуванні в період, коли начебто мала бути вручена повістка, однак ці документи не були враховані при складанні протоколу та не долучені до матеріалів справи. Працівники ТЦК запевнили позивача, що провадження у справі буде закрито з огляду на поважність причин неявки.

Також позивач зазначив, що користується контактним номером телефону, який відповідачу відомий, наявний в його облікових даних та в системі РЕЗЕРВ+. На цей номер телефону жодні повідомлення від АТ "Укрпошта" про наявність рекомендованого листа на його ім`я не надходили. Місце проживання позивач не змінював.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову №0095 від 25.02.2025 про накладення адміністративного стягнення на позивача у розмірі 17000 грн., а справу закрити.

Ухвалою суду від 14.07.2025 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Цією ж ухвалою суд витребував у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , на підставі яких винесена постанова №0095 від 25.02.2025.

17.09.2025 року до суду надійшли витребувані документи від відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, свою участь забезпечив через представника - адвоката Наталюка Н.М.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши додані докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 зі змінами, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень" належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу №0095 від 17.02.2025 в цей день о 09:30 прибув ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як стверджується в протоколі, за наявною в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" адресою проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням було направлено повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2025 року о 09:00 годині. До ІНФОРМАЦІЯ_2 повернулося рекомендоване поштове відправлення як не вручене. Відповідно до довідки про причини повернення, причина повернення вказана як "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, а також відповідно до Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення про виклик є: перше - день отримання поштового відправлення; друге - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення; третє - день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

Отже, посадова особа відповідача, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, зробила висновок про порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, оскільки він не з`явився за отриманою повісткою.

Проте відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП при розгляді справи суддя з`ясовує: чи було вчинено правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів справи на розгляд громадської організації, трудового колективу, чи є підстави для закриття справи. Також відповідно до цієї норми при виявленні порушень умов і порядку складення протоколу, суддя витребовує необхідні матеріали, за потреби викликає і опитує свідків, призначає експертизу, вчиняє інші процесуальні дії для з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: наявність події та вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що впливають на ступінь відповідальності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, характеризують її особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, що є причиною і умовою вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не може бути піддана адміністративному стягненню і не може вважатися такою, що притягається до адміністративної відповідальності, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 268 КУпАП обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, полягають у відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП підлягають з`ясуванню також причини і умови, що сприяли вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з вини, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, чи ставилася до них байдуже, а також коли особа не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв на час вчинення правопорушення.

За ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу у розмірі від 17 000 до 25 500 гривень.

В даному випадку позивачу ставиться у провину неявка до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за отриманою повіскою.

При цьому, як вже зазначалося, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення про виклик є день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (оскільки саме ця обставина вказана у протоколі про адміністративне правопорушення).

Таким чином, належним підтвердженням вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є повістка (або її копія), виписана на ім`я позивача, квитанція про її поштове відправлення рекомендованим листом, а також рекомендоване повідомлення про вручення із зазначенням виду здійсненого поштового відправлення та причини його невручення (відсутність особи за адресою місця проживання).

Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані відповідачем на виконання ухвали суду, таких документів чи їх копій не містять. Зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові поштове відправлення № 855 згідно з трекінгом відправлень на офіційному сайті АТ «Укрпошта» не зареєстровано в системі, через що дані про нього відсутні, що позбавляє суд можливості встановити або перевірити факт належної відправки відповідачем повістки позивачу.

Відповідач обмежився наданням суду копії протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2025 та оскаржуваної постанови від 25.02.2025, а також копії супровідного листа від 12.03.2025, яким оскаржувана постанова була направлена позивачу 10.04.2025, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення № 457.

При цьому дані про відправлення за номером 457, вказаним на рекомендованому повідомленні, відсутні на офіційному сайті АТ «Укрпошта», оскільки не зареєстровані в системі, а реєстр поштових відправлень відповідачем суду не наданий. В самому повідомленні відсутні відомості щодо його вручення або причини невручення.

Таким чином, суд визнає достовірними зазначені у позовній заяві обставини стосовно того, що позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови від виконавчої служби лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, копію якої додав до позовної заяви.

Як встановлено судом, позивач дійсно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2025 року о 09:00 годині, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові.

Однак суд зазначає, що перш за все відповідач не довів її відправлення позивачу належним чином, окрім того, в період, коли могла бути спроба її імовірного вручення (17.01.2025), він перебував на стаціонарному лікуванні з 16.01.2025 по 24.01.2025, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого від 24.01.2025, яка була подана позивачем до матеріалів справи.

Таким чином, позивач не міг отримати повістку фізично, оскільки не перебував за місцем проживання в зв`язку з стаціонарним лікуванням. Це є поважною причиною неявки.

Також суд зазначає, що відповідач не надав доказів того, що позивач був проінформований про виклик іншим способом, зокрема, шляхом телефонного повідомлення на номер, який зазначений в системі РЕЗЕРВ+ як контактний телефон позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сімнадцятого лютого 2025 року позивач самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де надав пояснення про причини неявки та подав медичні документи, що підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні (що підтверджено відомостями, зазначеними в самій оскаржуваній постанові). Це свідчить про те, що позивач не ухилявся від явки до ТЦК та не мав наміру ухилятися від виконання обов`язків військовозобов`язаного.

Відповідно до п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Суд зазначає, що у даному випадку позивач не мав можливості повідомити про причини неявки протягом трьох днів з огляду на те, що він фізично не отримав повістку, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні. Більш того, сімнадцятого лютого 2025 року позивач самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де надав пояснення про причини неявки та надав відповідні медичні документи, що підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні в період, коли начебто мала бути вручена повістка.

Однак при складанні протоколу про адміністративне правопорушення посадові особи відповідача не врахували зазначені обставини, не долучили до матеріалів справи медичні документи, надані позивачем, та не з`ясували всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд також звертає увагу на те, що позивач є особою з групою інвалідності, має пенсійне посвідчення та офіційну відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією до 13.02.2026, що підтверджується довідкою від 20.03.2025. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особи з інвалідністю мають право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією. Згідно з ч. 11 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" мобілізація таких осіб здійснюється лише за їх згодою.

Таким чином, позивач не мав підстав переховуватися або уникати явки до ТЦК, оскільки мав законне право на відстрочку від мобілізації.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії; безсторонньо, неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення чи дія; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а, акцентував увагу на тому, що застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

За таких обставин суд вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно зі ст. 139 КАС України, якщо судом прийнято рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Ця сума розрахована зі застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 у зв`язку з поданням позову в електронній формі через систему "Електронний суд".

За таких обставин судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 484,48 грн належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 79, 139, 241-244, 246, 250, 262, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення № 0095 від 25.02.2025, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.10.2025.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Д. Т. Барателі