Справа № 420/34385/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (; адреса: вул. Ак.Філатова, буд.15-А, м.Одеса, 65080) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі Електронний суд 05.11.2024 року) до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати i виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у загальній сумі 53 866,96 гривень.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 11.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст. 262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 01.01.1998 року по 04.11.2015 року проходив службу в органах міліції в складі Міністерства внутрішніх справ України. Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року №965 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено за пунктом 64 з. Головне управління Національної поліції в Одеській області є правонаступником Головного управління МВС України в Одеській області. Проте, у день виключення позивача зі списків особового складу йому не було виплачено усі належні види грошового забезпечення у повному обсязі, згоду на виключення його зі списків особового складу без повного розрахунку позивач не надавав. В ході перевірки правильності нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за 2008 - 2015 роки вбачається, що відповідачем індексація грошового забезпечення позивача не виплачувалась у період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року. Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною.

27.11.2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що ГУНП в Одеській області у справах щодо проходження публічної служби ГУНП в Одеській області не є правонаступником ГУМВС України в Одеській області. Спір у цій справі виник у відносинах публічної служби у зв`язку з проходженням та припиненням позивачем служби в органах внутрішніх справ. Таким чином, обов`язок боржника, не стосується публічно-владних функцій у сфері служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, що були передані органам поліції у процесі реорганізації органів внутрішніх справ. ГУНП в Одеській області не є повним правонаступником ГУМВС України в Одеській області, а лише є функціональним правонаступником. Тобто передано лише функції ГУМВС України в Одеській області. Документація ГУМВС України в Одеській області була передана до архіву МВС. Отже з зазначеного не вбачається повного правонаступництва, а тому позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Також це вбачається з того, що саме Міністерство внутрішніх справ України надало ОСОБА_1 архівну довідку про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески. ГУНП в Одеській Області не володіє інформацією стосовно сплати або не сплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.1998 по 04.11.2015, оскільки було створено у листопаді 2015 року. З архівних довідок, наданих МВС України, не вбачається, що індексація не сплачувалась позивачу, оскільки у них зазначено загальну суму грошового забезпечення без визначення складових, а тому не має підстав стверджувати, що індексація за оспорюваний період не сплачувалась ОСОБА_2 Чекалу. УМВС України в Одеській області являлось структурним підрозділом МВС, і тому ліквідація здійснювалась саме на підставі наказу МВС, а не на підставі постанови Кабінету Міністрів України. Ліквідовано лише структурний підрозділ МВС, а саме МВС продовжує функціонувати.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.1998 року по 04.11.2015 року проходив службу в органах міліції в складі Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року №965 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено за пунктом 64 з (10).

22.08.2024 року представник позивача звернувся до Галузевого державного архіву МВС України з адвокатським запитом, у якому просив надати довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період 29.10.1998 по 31.12.2016 року в розрізі його складових, в тому числі індексації (а.с.11).

27.09.2024 року на адвокатський запит представника позивача Галузевий державний архів МВС України надав відповідь, до якої додано архівну довідку №70 від 27.09.2024 року, а також додатково зазначено, що за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року картки грошового забезпечення працівників ГУ Національної поліції в Одеській області на зберігання до архівного відділу не надходили. Рекомендовано звернутися до ГУ НП в Одеській області (а.с.12-16, 20-22).

Згідно довідки №70 від 27.09.2024 року з 1998 року по 2015 рік ОСОБА_1 виплачувалось грошове забезпечення. При цьому, у довідці не зазначені складові цього грошового забезпечення, у тому числі відомості щодо того, чи виплачувалась/не виплачувалась позивачу у спірний період індексація грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що під час перевірки правильності нарахування та виплати його грошового забезпечення було виявлено, що відповідачем індексація грошового забезпечення позивача не виплачувалась у період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Перш за все, слід дослідити питання належності відповідача у цій справі.

29.07.2024 року відносно Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області внесено запис №015034669 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи (а.с.44).

Відповідно до записів в ЄДР відсутній правонаступник Головного управління МВС України в Одеській області.

У постановах Верховного Суду сформульовано поняття: фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Також надано поняття процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

У разі ж відсутності правонаступників, суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача (п. 49 постанови Верховного Суду по справі № 823/1462/15 від 23.06.2023 року).

Суд зазначає, що нормами статей 1, 2 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» передбачалося, що міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції було, з-поміж іншого: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

У свою чергу приписами статей 1, 2 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно з Положенням про МВС України №878 МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

На підставі співставлення завдань та функцій цих трьох органів можна дійти висновку про те, що МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Разом із тим, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію.

Таким чином, суд доходить до висновку, що компетенційним правонаступником прав та обов`язків ліквідованого ГУМВС України в Одеській області, є ГУ НП в Одеській області.

Тому доводи представника відповідача відхиляються, а ГУ НП в Одеській області суд вважає належним відповідачем.

По суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач незаконно не нараховував та не сплачував індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що наказом ГУМС України в Одеській області від 04.11.2015 року №965 о/с позивача звільнено з посади, ГУНП в Одеській області створене як юридична особа 07.11.2015 року, ОСОБА_1 не проходив службу в ГУНП в Одеській області, докази протилежного у справі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд констатує, що з урахуванням того, що позивач не проходив службу у ГУНП в Одеській області, у відповідача відсутній безумовний обов`язок здійснити нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року (за період проходження ним служби в ГУМВС України в Одеській області).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (виявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значущих та обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції СВП, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. (Постанова ВСУ в справі № 21-а/1393/17 від 13 червня 2017 року)

Суд зазначає, що ОСОБА_1 не звертався до ГУ НП в Одеській області із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року; доказів зворотнього матеріали справи не містять, не йдеться про таке і у позовній заяві.

Аналогічно, відсутні докази того, що позивач звертався до ГУ МВС в Одеській області (ліквідаційної комісії) до моменту припинення цієї юридичної особи (29.07.2024 року) після свого звільнення 04.11.2015 року.

Отже в даному випадку відсутня бездіяльність відповідача у вигляді невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, оскільки ОСОБА_1 не звертався до відповідача із відповідною заявою, а ГУ НП в Одеській області, відповідно, не допустило оскаржувану бездіяльність.

У цьому контексті суд звертає увагу, на те, що позивач не обґрунтував, у чому саме полягає протиправна бездіяльність відповідача та не пояснив, з яких підстав та мотивів він вважає, що відповідач мав обов`язок нарахувати йому індексацію грошового забезпечення за період проходження служби в ГУ МВС України в Одеській області за відсутності його звернення з цього питання до відповідача після припинення юридичної особи ГУ МВС України в Одеській області.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, підстави для визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Одеській області щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року відсутні, оскільки обставина оскаржуваної бездіяльності відповідача не доведена позивачем.

Разом із цим, суд звертає увагу, що такі висновки не перешкоджають позивачу звернутися до відповідача для вирішення спірного питання, що в свою чергу за наслідками розгляду такого звернення може бути підставою для нового спору (що виник з інших підстав).

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправно, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати i виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 04.11.2015 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у загальній сумі 53 866,96 гривень також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 242-246, 250, 255, 262, 293-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.