Справа № 640/31458/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/31458/20

16 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Львівської митниці (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ФОП ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2020/01818, визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості № UA209000/2020/9000I2/2 від 24.11.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки не містило передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Всі зауваження митного органу, позивач вважає безпідставними та такими, що жодним чином не впливають на миту вартість товару. Крім того, позивач наголошує на порушенні алгоритму застосування другорядних методів при коригуванні митної вартості товарів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

До суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує та в обґрунтування своєї позиції наводить положення законодавства, що підлягають до застосування у спірних правовідносинах, та вказує, що митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Вважає, що наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин поставки та продажу товару. У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, третій статті 53 Митного кодексу України, а також зважаючи на наявність розбіжностей, митним органом прийнято спірне рішення про коригування заявленої митної вартості товару.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає, що наведені у відзиві обставини не спростовують основних доводів позовної заяви та не впливають на рівень заявленої митної вартості товарів, а тому, доводи відповідача про те, що подані позивачем документи до митного оформлення не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 25.01.2021 постановлено залишити заяву представника Галицької митниці Держмитслужби про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін без задоволення.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

27.02.2025 дана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду та Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 справу передано на розгляд судді Дерех Н.В.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 постановлено адміністративну справу №640/31458/20 прийняти до провадження судді Дерех Н.В.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів; замінити відповідача у справі з Галицької митниці Держмитслужби на його правонаступника - Львівську митницю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду.

Після усунення вказаних недоліків позовної заяви, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 постановлено продовжити розгляд адміністративної справи №640/31458/20.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

11.05.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як покупцем та Компанією «Dikabo GMBH» (Німеччина) як продавцем укладено зовнішньоекономічний контракт №GMBH-0102 відповідно до якого продавець продає, а покупець купує вантажні шини, що були у використанні, придатні для подальшого використання, на умовах Інкотермс-2010 року. Відповідно до п.1.3 договору, товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії Товару визначається Інвойс. Інвойс надається на кожну партію Товару.

Відповідно до п.9.1 контракт набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2021.

Відповідно до Інвойс № RE20-24281 від 17.11.2020, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 292 штук, загальна вартість товару умовах FCA (Spelle) - 5840,00 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару Позивачем була подана до Галицької митниці Держмитслужби електронна митна декларація №UA209170/2020/088740 від 23.11.2020. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів, в т.ч.: пакувальний лист б/н від 17.11.2020, Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) RE20-24281 від 17.11.2020, Автотранспортна накладна (Road consignment note) №057395 від 17.11.2020, Декларація про походження товару (Declaration of origin) RE20-24281 від 17.11.2020, Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 23.11.2020, Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 17.11.2020, Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів GMBH-0102 від 11.05.2014, Договір про надання послуг митного брокера ЛТШ-4360 від 26.10.2020, заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів 212.2.1-ВИХ/1548-20 від 27.05.2020, Декларація-інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро RE20-24281 від 17.11.2020, Копія митної декларації країни відправлення 20DE11E0.

Надання зазначеного пакету документів відповідачем не заперечується.

В МД №UA209170/2020/088740 від 23.11.2020 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 22,21 до 23,91 Євро / шт. в залежності від ваги шини (або 0,38 Євро/за кг. нетто).

23.11.2020 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, позивачем були надані додаткові документи: лист-пояснення б/н від 23.11.2020, Банківський платіжний документ що стосується оцінюваних товарів б/н від 19.11.2020, декларації щодо митного оформлення ідентичних Товарів від UА100380/2020/711407, UA100380/2020/711353.

В подальшому, відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA209170/2020/01818 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/900012/2 від 24.11.2020, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні 38,81 до 68,81 Євро / шт. в залежності від ваги шини ( або 1,02 Євро/за кг. нетто).

Відповідно до вказаного Рішення про коригування митної вартості товарів «обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено: Митним органом встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим (митна декларація МД № UA100070/2020/433124 від 21.10.2020, UA100070/2020/436101 від 23.11.2020, UA500490/2020/501798 від 04.09.2020 ).

В п.33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/90002/2 від 24.11.2020, контролюючим органом зазначено наступне: "Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні, платіжні документи з попередніх поставок); 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); 3) експортна декларація країни відправлення заповнена у звичайному порядку; 4) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до п,1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне: Відсутні документи які підтверджують складові митної вартості, а саме транспортні витрати до митного кордону України, які відповідно до умов поставки не були включені до ціни товару, що передбачені наказом МФУ №599 від 18.06.2012. Що в свою чергу робить неможливим перевірку правильності визначення митної вартості товарів. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні, платіжні документи з попередніх поставок); 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); 3) експортна декларація країни відправлення заповнена у звичайному порядку; 4) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Галицька митниця Держмитслужби не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № UA100070/2020/433124 від 21.10.2020, UA100070/2020/436101 від 23.11.2020, UA500490/2020/501798 від 04.09.2020. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.".

Не погоджуючись з рішенням митного органу Позивач 24.11.2020 р. подав до Митниці нову МД № UA209170/2020/089437 за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (надалі по тексту також - МК України).

Згідно зі статтею 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до частин першої, другої статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Так, у статті 53 МК України, визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення.

При цьому, до таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У пунктах 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI, визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 1 статті 54 МК України, регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої, частинами п`ятою-шостою статті 54 МК України, митні органи під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Слід наголосити, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, десятої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Перевіряючи правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товару, суд звертає увагу, що позивачем при проходженні процедури митних формальностей було надано контролюючому органу всі необхідні документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

Водночас, підстави для відмови в розмитненні імпортованого товару, вказані у спірному рішенні митного органу, на переконання суду, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, в рішенні про коригування митної вартості зазначено, що відсутні документи які підтверджують складові митної вартості, а саме транспортні витрати до митного кордону України, які відповідно до умов поставки не були включені до ціни товару, що передбачені

Як встановлено судом, до митного оформлення позивачем була надана Довідка про транспортні витрати від б/н, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону (Spelle -Ужгород), та містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_1 ), номер автотранспортної накладної (CMR) № 057395 від 17.11.2020 (Додаток № 11) , номер інвойс № RE20- 24281 від 17.11.2020, що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. А отже, на думку суду, вартість перевезення є підтвердженою.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: договір на перевезення, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Згідно вимог розділу III Правил, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, до документів, що місять відомості про вартість перевезення можуть належати зазначені в наказі документи.

Таким чином в нормативному акті наведені приклади документів, які можуть надаватися для підтвердження вартості перевезення, проте цей перелік не є вичерпним, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати».

Слід також зазначити, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 31 травня 2019 року справа №804/16553/14; така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017 року.

Інших витрат пов`язаних з транспортуванням, навантаженням, обробкою позивачем не понесено, про що судом не здобуто та учасниками справи не подано суду доказів.

Отже, якщо, за твердженням декларанта, додаткових витрат пов`язаних з транспортуванням (окрім наведених в довідці про транспортні витрати від 23.11.2020 року), навантаженням, обробкою, не було, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, додаткові витрати все ж таки здійснювалося, то митниця повинна довести наявність цього факту. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 06 вересня 2019 року справа № 815/2501/18. Така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012), постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017 року.

Така довідка про транспортні витрати від 23.11.2020 б/н, наявна в переліку документів, що міститься в картка відмови у прийнятті митної декларації № UA209170/2020/01818, що підтверджує її наявність у митного органу на час винесення оскаржуваного рішення,

Вирішуючи спір по суті, суд також враховує, що порядок оплати за поставлений товар, визначений відповідно до п. 3.1 зовнішньоекономічного договору від 11.05.2014 № GMBH-0102 і передбачає, що оплата проводиться в термін 30 днів з дати отримання товару, шляхом відтермінування платежу, якщо інше не передбачено в інвойс. Покупець має право провести передплату за товар. Відповідно до інвойсу № RE20-24281 від 17.11.2020, інший порядок оплати не передбачений. Договором від 11.05.2014 № GMBH-0102 передбачена можливість здійснення переплати, проте це не є обов`язком покупця, на що, цілком правильно звернув увагу сам позивач.

Таким чином, строки оплати чітко визначені лише зовнішньоекономічним договором від 11.05.2014 № GMBH-0102.

Відповідно до статті 53 МК України, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Інших зауважень до документів декларанта щодо товару, оскаржуване рішення не містить.

Тож, суд, ураховуючи наведене, вважає, що позивачем при митному оформленні товару, було надані всі необхідні та достатні документи, що підтверджують числові значення та які не мають у собі розбіжностей, а вказані у оскаржуваному рішенні обставини, не підтвердились під час розгляду даного спору.

Між тим, при вирішенні спору по суті, суд не враховує посилання митного органу на наявність у митного органу інформації про імпортування подібних (аналогічних) товарів за вищою митною вартістю, оскільки при здійсненні коригування митної вартості в рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом.

Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів, відповідач повинен був навести конкретну інформацію та критерії, за якими він порівнював відповідних товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо). У спірних рішеннях про коригування митної вартості такі дані відсутні.

До того ж, позивач наголошує на тому, що в рішенні про коригування митної вартості зазначено, що у митного органу відсутня інформація стосовно операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, внаслідок чого він застосовує саме резервний (6) метод, однак, це твердження відповідача про відсутність інформації про операції з ідентичними товарами, не відповідає дійсності, оскільки: - 10.07.2020 року, Київською митницею Держмитслужби було здійснене митне оформлення товару (МД № UA100380/2020/711353) (Додаток №6 ). Шини пневматичні гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів Постачальник: «Dicabo GMBH », (Німеччина) митна вартість визначена на рівні від 28,47 до 30,04 Євро /шт. залежності від ваги (розміру) шини ( або 0,76 Євро / кг. нетто), 10.07.2020 року, Київською митницею Держмитслужби було здійснене митне оформлення товару (МД № UA100380/2020/711407). Шини пневматичні гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів Постачальник: «Dicabo GMBH », (Німеччина) митна вартість визначена на рівні від 23,06 до 62,92 Євро /шт. залежності від ваги (розміру) шини, (або 0,76 Євро / кг. нетто.).

Тобто було здійснене оформлення ідентичного товару який був поставлений на митну територію України тим самим Постачальником, для того самого Покупця ( ФОП ОСОБА_1 ) на тих самих умовах комерційних умовах, за тим самим Контрактом. Суд зазначає, що на спростування цих доводів позивача, відповідач жодним чином не навів причин неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст. 57 МК України.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, копії декларацій щодо митного оформлення ідентичних товарів були надані митному органу разом з листом поясненням б/н від 23.11.2020, проте не були взяті відповідачем до уваги.

До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в аналітичних базах митного органу, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій. Також, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Разом з тим, на переконання суду, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було проведено повного та всебічного дослідження поданих декларантом документів, та, натомість, здійснено коригування заявленої ним митної вартості товарів з формальних підстав, що не відповідають сутності та змісту спірних правовідносин.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення та картки відмови критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України.

Проте, у частині позовних вимог про визнання протиправними дій Галицької митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ФОП ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, на переконання суду, слід відмовити, адже відповідач, здійснюючи перевірку заявленої декларантом митної вартості, діяв відповідно до положень МК України, які дають йому на це право, однак, судом визнаються протиправними та скасовуються саме наслідок таких дій, що виразилось у прийнятті рішень, які вже не можуть визнаватись законними, тобто, захист прав позивача охоплюється саме визнанням протиправними та скасуванням картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UА209000/2020/900012/2 від 24.11.2020 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/01818.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Львівська митниця (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1,м. Львів,Львівський р-н, Львівська обл.,79007 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.