Справа № 240/3108/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Житомир

справа № 240/3108/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №52 від 14.01.2025 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.08.1985, та періоди навчання відповідно до дипломів НОМЕР_2 від 25.06.1987 та НОМЕР_3 від 13.06.1997, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.01.2025, з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області про призначення пенсії за віком на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка за принципом екстериторіальності була направлена до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, яким прийнято рішення про відмову в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення до уваги не взято свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 15.12.1998, дипломи НОМЕР_2 від 25.06.1987 та НОМЕР_3 від 13.06.1997, трудова книжка НОМЕР_5 від 08.08.1985, оскільки в свідоцтві про шлюб прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає паспорту « ОСОБА_3 ». Зараховано лише стаж 26 років 08 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії.

Вважаючи, що має право на зарахування вказаного страхового стажу та право на призначення пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачам за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачами.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області через систему "Електронний суд" надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№16474/25), у якому просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Зазначає, що 08.01.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. За аналізом наданих до заяви документів встановлено, що страховий стаж позивачки становить 26 років 08 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказує, що до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 від 08.08.1985 оскільки на титульній сторінці запис про зміну прізвища не завірений в установленому законодавством порядку, що є недотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Крім цього, до уваги не взято свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 15.12.1998 у зв`язку з невідповідністю прізвища паспортним даним позивача. Також, періоди навчання згідно з дипломом НОМЕР_2 від 25.06.1987 та дипломом НОМЕР_3 від 13.06.1997 не враховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що записи про зміну прізвища виконано з порушенням вимог діловодства (не завірені в установленому законодавством порядку).

Наголошує, що жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи та навчання, передбачених Порядком №637, позивачем при зверненні за призначенням пенсії до заяви надано не було.

06 червня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області через систему "Електронний суд" надіслало відзив (за вх. №46365/25) в прохальній частині якого, зокрема, просить поновити строк для подання відзиву.

Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву та приймає такий відзив до розгляду.

Зазначає, що враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - 11.01.2025, винесено рішення про відмову у призначення пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Вказує, що рішення органу Пенсійного фонду України є правомірним та вмотивованим, а позов є необґрунтованим, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 січня 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та 14 січня 2025 року прийнято рішення №52 про відмову у призначенні пенсії

В зазначеному рішенні вказано, що стаж ОСОБА_1 становить 26 років 08 місяців.

Зазначено, що до уваги не взято: диплом від 25.06.1987 НОМЕР_2 та диплом від 13.06.1997 НОМЕР_3 , оскільки не підтверджено зміну прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 ; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 15.12.1998, оскільки прізвище " ОСОБА_5 " не відповідає паспорту " ОСОБА_6 "; трудову книжку від 08.08.1985 серії НОМЕР_6 , оскільки на титульній сторінці не підтверджено зміну прізвищ " ОСОБА_7 ".

Листом від 17.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058(далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Абзацами 1-2 п.20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція №58), та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Крім того, відповідно до п. 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з підпунктами 2.11- 2.13 Інструкція № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Матеріали справи свідчать, що на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_8 від 08.08.1985, російською мовою зроблено запис " ОСОБА_8 ", дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На внутрішньому боці обкладинки трудової книжки серії НОМЕР_8 від 08.08.1985 зроблено наступні записи:

"Прізвище ОСОБА_4 замінено на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про одруження серія НОМЕР_9 від 15.12.1998.

Ім`я та по батькові виправлено відповідно до паспорта НОМЕР_7 виданого Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області 17 лютого 1999 року".

Під вказаними записами міститься назва посади, підпис особи, яка здійснила запис, а також відтиск печатки.

Таким чином, на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_8 від 08.08.1985, відповідальними особами внесені зміни до ПІБ власника трудової книжки, а саме " ОСОБА_1 ".

Отже, суд встановив, що надана позивачем пенсійному органу трудова книжка, свідчить про те, що прізвище позивача відповідає прізвищу зазначеному у паспорті громадянина України.

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_9 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб 02.06.1995, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2 .

Відповідно до штампу проставленого у паспорті позивача серії НОМЕР_7 про реєстрацію шлюбу, 02.06.1995 М/в ЗАГС м. Житомира зареєстровано шлюб з громадянином ОСОБА_9 .

Суд погоджується, що у спірному випадку наявна розбіжність у написанні прізвища позивачки у свідоцтві про одруження " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним позивачки та записам на титульній сторінці трудової книжки " ОСОБА_3 ".

Однак, при вирішенні даної справи суд враховує висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові №560/6877/23 від 25 березня 2024 року, де суд апеляційної інстанції вказав, що діловодство в радянські часи велося російською мовою, через що могла допускатися плутанина в написанні імен, прізвищ, зокрема при перекладі з російської мови на українську і навпаки.

Суд вказує, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСШІ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трго проти Хорватії").

Таким чином, держава в особі її органів зобов`язана забезпечити належні процедури для виправлення помилок у офіційних документах, не покладаючи відповідальність за такі помилки на громадян.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_7 , виданий Корольовським ДВ УМВС України в Житомирській області 17 лютого 1999 року.

Частиною 1, 2 ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503-ХІІ).

Відповідно до пункту 16, 17 Розділу ІІ Положення № 2503-ХІІ (в редакції чинній на момент видачі позивачу паспорта громадянина України) обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм.

Для обміну паспорта у зв`язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини.

Суд звертає увагу на ту обставину, що процедура здійснення ідентифікації особи при оформленні паспорта громадянина України є чітко врегульованою законодавством.

З огляду на вище викладене, суд вважає доведеним належність прізвища " ОСОБА_3 " позивачці та зазначає, що помилки в актових записах не можуть ставитися у провину особі, яка звертається до державних органів для оформлення документів.

Отже, наявна розбіжність у написанні прізвища позивача у свідоцтві про одруження не може бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_10 , оскільки таке свідоцтво заповнювалося відповідальними працівниками, що не залежало від волі та дій позивача, а тому допущені помилки не можуть обмежувати права позивача на соціальний захист.

Суд зауважує, що згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі №593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Крім цього, відповідачем не взято до уваги диплом серії НОМЕР_2 від 25.06.1987 та диплом серії НОМЕР_3 від 13.06.1997, оскільки не підтверджено зміну прізвищ.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи також зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_10 в 1982 році вступила до Львівського лісотехнічного інституту та в 1987 закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю "технологія деревообробки", що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 25.06.1987.

Відповідно до інформації зазначеній у дипломі серії НОМЕР_3 від 13.06.1997, ОСОБА_10 закінчила Державну агроекологічну академію України за спеціальністю "облік і аудит".

Як вже встановлено судом, відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб 02.06.1995, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2 , водночас згідно зі штампом, проставленим у паспорті позивача серії НОМЕР_7 про реєстрацію шлюбу, 02.06.1995 М/в ЗАГС м. Житомира зареєстровано шлюб з громадянином ОСОБА_9 , та відповідно, у самому паспорті позивача зазначено прізвище " ОСОБА_3 ".

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо неможливості взяття до уваги диплому серії НОМЕР_2 від 25.06.1987 та диплому серії НОМЕР_3 від 13.06.1997, оскільки помилка у правописі прізвища позивача, жодним чином не може бути перешкодою у зарахуванні періоду її навчання до загального страхового стажу.

Водночас відповідачами не наведено жодних аргументів про те, що вищезазначені документи стосуються іншої особи, ніж позивача.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії №52 від 14.01.2025 діяло всупереч вимог чинного законодавства, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат, а тому, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Скасування рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав неправомірності неврахування доданих до заяви про перерахунок пенсії документів є підставою для зобов`язання повторного розгляду цієї заяви.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.01.2025 №52.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в даному випадку є органом, що здійснює призначення пенсії, зокрема, в частині зарахування спірних періодів до страхового стажу.

Таким чином, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Відтак, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 08.01.2025, зарахувавши до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_8 від 08.08.1985, та періоди навчання відповідно до дипломів НОМЕР_2 від 25.06.1987 та НОМЕР_3 від 13.06.1997, з врахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, з огляду на з`ясовані обставини справи суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

В силу приписів ч.1 ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_11 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м.Полтава, Полтавський р-н, Полтавська обл., 36000, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №52 від 14.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2025, зарахувавши до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_8 від 08.08.1985, та періоди навчання відповідно до дипломів НОМЕР_2 від 25.06.1987 та ЛГ ВЕ №007534 від 13.06.1997, з врахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 15 жовтня 2025 року.

Суддя А.В. Горовенко