Справа № 520/26658/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 р.Справа № 520/26658/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.07.25 по справі № 520/26658/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ"

до Харківської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бестділ", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано:

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, 61003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) суму судового збору у розмірі 29 012,67 грн. (двадцять дев`ять тисяч дванадцять гривень 67 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України (в подальшому МК України), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 24.06.2024 року позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA86U6, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 36 509,33 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № 19 від 09.04.2024 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1984 від 19.06.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № 24ROCT1900KV9926L1 від 19.06.2024 року; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-48/06-2024 від 21.06.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/BD20230809 від 09.08.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 09.04.2024 року; Договір про надання послуг по декларуванню товарів № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом); комерційна пропозиція № RAJHANS20230801 від 01.08.2023 року (з перекладом); Лист №06/06-5 від 06.06.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист №06/06-6 від 06.06.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №RAJHANS20240401-1 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-2 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-3 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-4 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-5 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240226/01 від 26.02.2024 року (з перекладом); Якісний опис №RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом).

24.06.2024 відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 465625, № 465632, № 465692 про необхідність надання додаткових документів, на які позивачем надано наступні відповіді: № 24/06/2024-1, № 24/06/2024-2, № 24/06/2024-3, № 24/06/2024-4, № 24/06/2024-5,№ 24/06/2024-6, № 24/06/2024-8, № 24/06/2024-9, № 24/06/2024-10, № 24/06/2024-11 та № 24/06/2024-12, № 24/06/2024-13, у № 24/06/2024-14 з поясненнями щодо наданих до митного оформлення документів.

24.06.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000415/2, в якому, зокрема, зазначено, що проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту/

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року.

09.09.2024 позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA06U6, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 38 965,95 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № COSU від 22.06.2024 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0378 від 03.09.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № 24ROCT1970IZ8772L4 від 03.09.2024 року; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-18/09-2024 від 06.09.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/BD20230809 від 09.08.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 22.06.2024 року; Видаткова накладна № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № RAJHANS20230801 від 01.08.2023 року (з перекладом); Лист №09/04-1 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист №09/04-2 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №RAJHANS20240614-1 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №RAJHANS20240614-2 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №RAJHANS20240614-3 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №RAJHANS20240614-4 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);. Лист №RAJHANS20240614-5 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240501/01 від 01.05.2024 року (з перекладом); Якісний опис №RTF/FRZ20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом).

09.09.2024 відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 474164 про необхідність надання додаткових документів.

09.09.2024 позивачем надано відповіді на повідомлення відповідача № 09/09/2024-1, № 09/09/2024-2, № 09/09/2024-3, № 09/09/2024-7.

09.09.2024 року було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000534/2, в якому, зокрема, зазначено, що проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року.

11.09.2024 позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA58U4, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 36 930,89 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № COSU від 22.06.2024 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7216 від 06.09.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № 24ROCT1970CR8838L6 від 06.09.2024 року; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-24/09-2024 від 09.09.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/BD20230809 від 09.08.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 21.06.2024 року; Видаткова накладна № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № RAJHANS20230801 від 01.08.2023 року (з перекладом); Лист №09/04-3 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист №09/04-4 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №RAJHANS20240615-1 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-2 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-3 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-4 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-5 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240501/02 від 01.05.2024 року (з перекладом); Якісний опис №RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом).

11.09.2024 відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 474570 про необхідність надання додаткових документів.

11.09.2024 позивачем надано відповіді на повідомлення № 11/09/2024-1, № 11/09/2024-2,№ 11/09/2024-3 № 11/09/2024-5, № 11/09/2024-6, № 11/09/2024-7.

11.09.2024 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000544/2, в якому, зокрема, вказано, що проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року.

Позивач, не погодившись із прийнятими відповідачем рішеннями та картками відмови, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.02.2024 р. у справі № 804/7882/16.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.

Крім того, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.

Судовим розглядом встановлено, що позивач одночасно з митними деклараціями подав усі первинні документи, що підтверджують усі складові митної вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що ціна товару підтверджена прайс листами та інвойсами (№ RAJHANS20240401, RAJHANS20240614, RAJHANS20240615), що відображено в деклараціях. Умови поставки CPT засвідчує, що транспортні та вантажно розвантажувальні витрати вже включені у вартість; що підтверджено листами постачальника. Відсутність здійснення страхування підтверджують листами постачальника. Разом з тим, у калькуляціях позивачем наведені всі витрати.

Щодо посилання митниці на рішення за подібним товаром, суд зазначає, що різниця між задекларованою ціною й ціною схожих товарів у минулому не є підставою для автоматичного коригування митної вартості.

Верховний Суд (постанови від 05.05.2022 р., справа № 2040/6019/18 та 19.02.2019 р., № 805/2713/16 а) зазначив, що сам факт відмінності цін не створює порушення і не забороняє застосовувати перший метод визначення митної вартості.

Крім того, експортна декларація не входить до обов`язкових документів, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ; такий документ надається лише додатково за наявності підстав (ч. 3 ст. 53 МКУ).

Судом встановлено, позивачем були надані копії декларацій № 24ROCT1900KV9926L1 (19.06.2024), 24ROCT1970IZ8772L4 (03.09.2024), 24ROCT1970CR8838L6 (06.09.2024), на які відповідач посилається у картках відмови, а тому твердження відповідача про їх відсутність спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим.

Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Отже, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на постачальника, а тому твердження відповідача про те, що документальне підтвердження щодо витрат на транспортування відсутнє, є необґрунтованим та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів зазначає, що за 6 ч. 2 ст. 53 МК України, серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Разом з тим, такі документи мають надаватися у тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару.

Так, відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Судовим розглядом встановлено, що витрати на транспортування покладено на продавця. Разом з тим, автотранспортні накладні (CMR № 1984 від 19.06.2024 року, № 0378 від 03.09.2024 року, № 7216 від 06.09.2024 року), а також і коносаменти № 19 від 09.04.2024 року, № COSU від 22.06.2024 року, № COSU від 22.06.2024 року були надані позивачем до митного органу.

Крім того, у коносаментах № 19 від 09.04.2024 року, №COSU від 22.06.2024 року, № COSU від 22.06.2024 року зазначено «FREIGHT PREPAID» (ФРАХТ З ПЕРЕДОПЛАТОЮ), що підтверджує включення витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням, до ціни товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зауважує, що вимога відповідача про надання транспортних/перевізних документів є необґрунтованою, оскільки з урахування умови поставки CPT всі витрати на транспортування вже включено у вартість товару, а тому ненадання відповідно нормам митного законодавства документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2023 року по справі №640/22572/20 дійшов висновку про те, що неодноразово звертав увагу, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд зазначає, що наявність такої інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Крім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відсутність належних обґрунтувань відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024, №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024, №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то останні є похідними від рішення про коригування митної вартості.

Таким чином, картки відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Колегією суддів встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вмотивована прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості, правомірність якого відповідачем не доведено під час розгляду цієї справи.

Отже, оскаржувана картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів апелянта про завищений розмір стягнутих на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги № б/н від 12.09.2024 року, додаткової угоди № 1 від 12.09.2024 до договору про надання правової допомоги, додаткової угоди № 2 від 12.09.2024 до договору про надання правової допомоги, копію платіжної інструкції №1509 від 20.09.2024 про оплату правової допомоги у сумі 60000 грн.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 12.09.2024 за даним договором Бюро приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги Клієнту щодо визнання протиправними та скасування:

-рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року;

-рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року;

-рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року, винесених Харківською митницею на суму надмірно нарахованих митних платежів через коригування у розмірі 1 328 577,93 грн.

Додатковою угодою № 2 від 12.09.2024 розмір гонорару Бюро за надання правової допомоги за цим договором складає фіксовану суму 60 000, 00 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, оцінивши всі аспекти даної справи, те що цей спір виник у справі незначної складності, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір судових витрат до суми 5000 грн., яка вочевидь яка є співмірною сумою відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача з огляду на складність даної справи та виконану адвокатом роботу.

Враховуючи викладене, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів доходить висновку, що розмір на рівні 5000,00 грн. є співмірним розміром витрат на правничу допомогу, з огляду на що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу слід змінити.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 по справі № 520/26658/24 змінити в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, 61003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 по справі № 520/26658/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 15.10.2025 року