Справа № 640/13593/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Саланг" до Державної служби геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Приватне підприємство "Саланг" (надалі, також позивач, ПП "Саланг"), в інтересах якого діє адвокат Можаєв Михайло Олександрович (надалі, також представник позивача), звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби геології та надр України (надалі, також відповідач, Держгеонадра України), оформлене листом від 24.03.2021 № 4482/01/10-21 про повернення на доопрацювання звернення ПП "Саланг" про погодження Змін (уточнень) до Робочого проекту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка "Глибочек"), розташованого у Ямпільському районі Вінницької області України, зобов`язати Державну службу геології та надр України погодити Змін (уточнень) до Робочого проекту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка "Глибочек"), розташованого у Ямпільському районі Вінницької області України та скасувати Наказ Державної служби геології та надр України № 339 від 29.04.2021 в частині зупинення дії дозволу ПП "Саланг" з наданням 30 календарних днів на усунення порушень.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що за результатами проведення відповідачем планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин позивачем було встановлено наявність порушень законодавства у сфері видобутку корисних копалин, серед яких, зокрема відповідно до пункту 2 винесеного припису встановлено невідповідність робочого проекту розробки та гірничотехнічної рекультивації родовища не відповідає фактичним показникам гірничо-геологічних умов. На виконання даного пункту припису позивач звернувся до відповідача із заявою про погодження змін (уточнень) до робочого проекту розробки Ямпільського родовища пісковиків (ділянки "Глибочек"), однак відповідач повернув заяву на доопрацювання у зв`язку з відсутністю спеціального дозволу на користування надрами та невнесенням змін до такого дозволу позивачем. У зв`язку з цим відповідач зупинив дію спеціального дозволу на добування корисних копалин позивача до усунення ним порушень припису. Позивач не погоджується із прийнятими рішення відповідача, оскільки, відповідно до змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/3354/20, зміни до спеціального дозволу визнані узгодженими за принципом мовчазної згоди. У зв`язку з цим вважає вимогу відповідача про надання спеціального дозволу із внесеними змінами протиправною, відповідно повернення заяви про внесення змін до робочого проекту розробки Ямпільського родовища пісковиків протиправним. З огляду на це, просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2021 позовну заяву приватного підприємства "Саланг" залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у необхідному обсязі та встановлено строк для усунення недоліків.
28.05.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшли документи на виконання ухвали суду від 24.05.2021.
27.08.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що реквізитами будь-якого спеціального дозволу на користування надрами є відомості щодо затверджених обсягів запасів. У зв`язку з цим, для прийняття відповідачем відповідного рішення, необхідно надати йому такий спеціальний дозвіл, оскільки він виготовляється в одному екземплярі, який видається надрокористувачу. Крім того, відповідач зазначив, що позов ПП "Саланг" стосується безпосередньо виконання рішення суду по справі № 640/3354/20, а тому не може розглядатися як окрема справа.
23.10.2021 адвокатом Ярошенком Сергієм Миколайовичем в інтересах позивача подано клопотання про долучення доказів.
Водночас, Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (надалі, також Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до частини 3 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
Справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 27.03.2025, про що свідчить штамп вхідної реєстрації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 дану справу прийнято до судового розгляду Івано-Франківського окружного адміністративного суду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці 17.03.2025 згідно наказу від 10.03.2025 № 69-В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 прийнято до судового розгляду адміністративну справу. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
Головуючий суддя у справі Главач І.А." (а.с. 150).
Конверт із ухвалою суду про прийняття справи до провадження повернувся до суду із відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 153).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 даний позов залишено без руху. Визначено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду відомостей про реєстрацію електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" (а.с. 157-160).
31.07.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, до якої долучено відповідь про наявність електронного кабінету позивача в системі ЄСІТС (а.с. 162-169).
01.08.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Таким чином, недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було усунуто в повному обсязі.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 07.08.2025 по 22.08.2025 згідно наказу від 25.07.2025 № 213-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 173), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.08.2025 по 03.09.2025 згідно наказу від 20.08.2025 № 261-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 173), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.09.2025 по 07.10.2025 згідно наказу від 15.09.2025 № 290-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 178), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Приватне підприємство "Саланг" отримало від відповідача спеціальний дозвіл на користування надрами № 2949 від 18.04.2003 року на видобування пісковиків, придатних для виробництва бутового та бортового каменю, термін дії якого продовжено до 18.04.2032 року (а.с. 17-18).
У 2018 році ПП "Саланг" провело повторну геолого-економічну оцінку ділянки Глибочанська Ямпільського родовища пісковиків.
15.08.2018 колегією Державної комісії України по запасах корисних копалин Держгеонадр України розглянуто питання про повторну геолого-економічну оцінку ділянки Глибочанська Ямпільського родовища пісковиків. Засідання даної колегії оформлено протоколом № 4473 від 15.08.2018 року (а.с. 42, 102-112).
25.06.2019 ПП "Саланг" звернулося до Держгеонадр України із заявою № 12/06 про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 37-41).
27.09.2019 Центральний міжрегіональний відділ Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України видало припис № 1931-14/06 від 27.09.2019, в якому визначено перелік порушень позивачем, серед яких, зокрема:
1) кількість запасів, затверджених протоколом ДКЗ України від 15.08.2018, не відповідає кількості запасів, наданих у користування за спеціальним дозволом на користування надрами від 18.04.2003 № 2949;
2) робочий проект розробки та гірничотехнілогічної рекультивації Ямпільського родовища (ділянка «Глибочек») Ямпільського р-ну, Вінницької обл., розроблений МПВП «Гірник-РЕМО ЛТД» Вінниця-2003, не відповідає фактичним показникам гірничо-геологічних умов, у зв`язку з повною кількісною та якісною переоцінкою запасів пісковиків Глибочанської ділянки Ямпільського родовища, відповідно до Протоколу ДЗК України від 15.08.2018;
3) надрокористувач не подав до Держгеонадр інформацію щодо стану виконання Програми робіт за формою згідно з законодавством.
Визначено необхідність усунути дані правопорушення до 28.10.2019 (а.с. 43-44, 113-128).
23.10.2019 ПП "Саланг" повторно звернулося до Держгеонадр України із заявою про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами. В своїй повторній заяві позивач зазначає, що відповідач розглянув заяву після закінчення граничного терміну для її розгляду. Крім того, позивач вказує, що відповідачем зазначено про невідповідність координат, однак не наводиться детальної аргументації, зокрема щодо того, які саме координати не відповідають вимогам (а.с. 36).
14.02.2020 ПП "Саланг" звернулося до відповідача із запитом про надання інформації щодо правильних координат географічних точок ділянки надр, спеціальний дозвіл щодо користування якими просить надати позивач (а.с. 46).
21.02.2020 у відповідь на поданий запит ПП "Саланг" про надання публічної інформації надіслало позивачу лист № 2724/01/11-20, в якому зазначив про направлення даного запиту за належністю (а.с. 47).
27.02.2020 Держгеонадра України надіслало позивачу лист № 3146/01/11-20, до якого долучило листи-відповіді Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" (а.с. 48-49). У своєму листі Державне науково-виробниче підприємство "Державний інформаційний геологічний фонд України" зазначило про неможливість встановлення відповідності координат, оскільки звіт ФОП ОСОБА_1 не було передано до ДНВП "Державний інформаційний геологічний фонд України" (а.с. 49).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2020 у справі № 640/3354/20 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 припису від 27.09.2019 № 1931-14/06, виданий Державною службою геології та надр України, щодо того, що кількість запасів, затверджених протоколом ДКЗ України від 15.08.2018, не відповідає кількості запасів, наданих у користування за спеціальним дозволом на користування надрами від 18.04.2003 № 2949. Щодо пункту 3 припису, суд зазначив, що порушення, визначене даним пунктом вже усунуто позивачем. Щодо пункту 2 цього припису, суд зазначив про його законність та необхідність розгляду питання правомірності чи неправомірності дій Держгеонадр з питань затвердження робочого проекту в рамках окремого судового провадження (а.с. 19-26). Дане рішення залишене без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного права від 11.08.2020 (а.с. 27-34).

06.05.2020 Управління Держпраці у Вінницькій області надало відповідь на запит ПП "Саланг" про те, що подані позивачем уточнення до робочої документації не пов`язані із зміною гірничо-геологічних умов і не є коригуванням робочого проекту, у зв`язку з чим погодження з боку Управління Держпраці не потребують (а.с. 57).

11.06.2020 Центральний міжрегіональний відділ Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України повідомило позивача листом № 687-14/06 про неусунення ним порушень, визначених у приписі (а.с. 50).

22.07.2020 Держгеонадра України видали наказ № 313, в якому визначили для позивача строк для усунення порушень законодавства про користування надрами до 01.10.2020 (а.с. 129).

27.07.2020 ПП "Саланг" повторно звернулося до ДНВП "Державний інформаційний геологічний фонд України" із запитом на отримання публічної інформації щодо невідповідності координат контуру підрахунку запасів, поданих заявником, із наявними у ДНВП "Державний інформаційний геологічний фонд України" даними (а.с. 51).

31.07.2020 Держгеонадра України повідомили позивача про те, що наказом Державної служби геології та надр України прийнято рішення щодо подальшої дії спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 54).

04.08.2020 ДНВП "Державний інформаційний геологічний фонд України" зазначило про можливість визначення географічних координат кутових точок на договірній основі та за умови прийняття відповідного звіту на зберігання (а.с. 55).

24.09.2020 представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо поновлення порушених прав, передбачених судовим рішенням у справі № 640/3354/20, зокрема вказав на мовчазне погодження змін до спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 58-61).

09.10.2020 Центральний міжрегіональний відділ Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України повідомило позивача листом № 1003-14/06 про неусунення ним порушень, визначених у приписі (а.с. 62).

21.10.2020 Держгеонадра України видали наказ № 466, в якому визначили для позивача строк для усунення порушень законодавства про користування надрами до 01.02.2021 (а.с. 130).

22.01.2021 Центральний міжрегіональний відділ Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України повідомило позивача листом № 48-14/06 про неусунення ним порушень, визначених у приписі (а.с. 63).

28.01.2021 Держгеонадра України видали наказ № 134, в якому визначили для позивача строк для усунення порушень законодавства про користування надрами до 01.04.2021 (а.с. 131).

05.02.2021 Держгеонадра України повідомили позивача про те, що наказом Державної служби геології та надр України прийнято рішення щодо подальшої дії спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 64).

22.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про погодження змін (уточнень) до робочого проекту розробки Ямпільського родовища пісковиків (ділянки "Глибочек"). У своїй заяві позивач зазначає, що протоколом № 4473 від 15.08.2018 затверджено перераховані станом на 01.06.2018 запаси пісковиків на ділянці "Глибочанська" Ямпільського родовища, у зв`язку з чим протокол УкрТКЗ № 2421 від 16.12.1996 втратив чинність (а.с. 65-66).

24.03.2021 Держгеонадра України у відповідь на подану позивачем заяву надіслало лист № 4482/01/10-21, в якому вказало на необхідність внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами в частині відомостей про затверджені запаси (а.с. 68).

23.04.2021 Робочою групою з питань надрокористування проведено засідання, результати якого зафіксовані у протоколі № 7-РГ/2021. Пунктом 10 якого передбачено зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами для ПП "Саланг" (а.с. 69-72).

29.04.2021 наказом Держгеонадр України № 339 від 29.04.2021 затверджено рішення, викладені у вищевказаному протоколі в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами для ПП "Саланг". Про даний наказ позивача повідомлено листом № 7222/01/07-21 від 11.05.2021 (а.с. 73-76, 132-133).

15.09.2021 Держгеонадра України надіслало позивачу лист № 16169/01/02-21, в якому просило надати відповідь щодо згоди чи незгоди на припинення користування надрами (а.с. 140).

Листом № 30 від 05.10.2021 ПП "Саланг" повідомило відповідача про незгоду на припинення користування надрами (а.с. 141).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка була чинна на момент виникнення відповідних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статтей 13, 14, 15 Кодексу України про надра, користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Надра надаються у постійне або тимчасове користування, зокрема, для видобування корисних копалин.

Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку.

Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до статті 24 Кодексу України про надра користувачі надр мають право:

1) здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції;

2) розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу;

3) здійснювати на умовах спеціального дозволу консервацію наданого в користування родовища корисних копалин або його частини;

4) на першочергове продовження строку тимчасового користування надрами;

5) користуватися додатковими правами, передбаченими угодою про розподіл продукції.

Користувачі надр зобов`язані:

1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано;

2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр;

3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища;

4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві;

4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України;

5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою.

Користувач надр (інвестор), який отримав спеціальний дозвіл на користування надрами та гірничий відвід (у разі його необхідності) або уклав угоду про розподіл продукції, має виключне право здійснювати в його межах користування надрами відповідно до цього спеціального дозволу та угоди про розподіл продукції. Будь-яка діяльність, пов`язана з користуванням надрами в межах гірничого відводу, може здійснюватися тільки за згодою користувача надр (інвестора), якому він наданий. Така згода або відмова в її наданні має бути надана протягом двадцяти календарних днів після отримання відповідного письмового запиту. У разі ненадання жодної відповіді протягом зазначеного часу така згода вважається наданою.

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174 (надалі, також Положення № 1174).

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення, Держгеонадра України відповідно до покладених завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.

Відповідно до частини 1 статті 60 Кодексу України про надра, державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 61 Кодексу України про надра, державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у сфері державного нагляду (контролю) у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр визначаються положеннями статті 62 Кодексу України про надра.

Пунктом 13 частини 1 статті 62 Кодексу України про надра передбачено, що орган державного геологічного контролю перевіряє своєчасність і правильність державної реєстрації робіт з геологічного вивчення і використання надр, наявність спеціальних дозволів на користування надрами і виконання передбачених ними умов.

Проаналізувавши фактичні обставини справи судом встановлено, що позивачем надано для погодження з Державної службою геології та надр України робочий проєкт «Змін (уточнення) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка «Глибочек»), розташованого в Ямпільському районі Вінницької області», однак, згідно останнього листа № 4482/01/10-21 від 24.03.2021, даний проєкт повернено позивачу на доопрацювання. Єдиною підставою для повернення даного проєкту на доопрацювання визначено відсутність серед долучених до проєкту документів спеціального дозволу на користування надрами Ямпільського родовища.

З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2020 у справі № 640/3354/20 визначено наступне: «Виходячи із зазначеного, позивач керувався механізмом застосування принципу мовчазної згоди (частина шоста статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності"), відповідно до якого у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Досліджуючи вказане питання та надані позивачем докази, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами" від 30.05.2011 №615, орган з питань надання дозволу надає протягом 30 календарних днів з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову.

Пунктом 21 вказаної постанови визначено, що у разі відмови в наданні, продовженні строку дії, переоформленні дозволу або внесенні змін до нього документи повертаються в повному обсязі заявникові.

Натомість, позивачем надана копія листа від 30.08.2019 №17949/01/12-19, відповідно до якого, Державна служба геології та надр повернула заяву позивача від 25.06.2019 №12/06 (вх. від 01.07.2019 №13373/02/12-19) з доданими до неї документами щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 18.04.2003 №2949.

З аналізу зазначеного документа вбачається, що відповідач поза межами встановленого законом строку розглянув заяву позивача від 25.06.2019 про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами №2949 від 18.04.2003, а тому відповідно до частини шостої статті статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" суд вважає заяву позивача від 25.06.2019 на внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами від 18.04.2003 №2949 узгодженою відповідачем».

Дане рішення суду набрало законної сили 11.08.2020 року, після його перегляду Шостим апеляційним адміністративним судом, відповідно факти, викладені в ньому мають преюдиційне значення і додатковому дослідженню не підлягають. Даний висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06.09.2022 у справі № 640/10625/21, відповідно до якого: "Факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів".

Таким чином, виходячи із положень згаданого рішення, відповідач повинен видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами із внесеними до нього змінами, відповідно до заяви позивача від 25.06.2019. Даний факт встановлено судами та не підлягає запереченню. Даний факт визнається самим відповідачем, який у листі № 48-14/06 від 22.01.2021 визначає неусунення ПП «Саланг» порушення тільки пункту 2 припису, а саме не погодження згаданого проєкту з Держгеонадрами України, натомість згадка про непогодження внесення змін до спеціального дозволу відсутня.

Таким чином, оскільки підставою для повернення робочого проєкту «Змін (уточнення) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка «Глибочек»), розташованого в Ямпільському районі Вінницької області» слугувала відсутність спеціального дозволу із погодженими змінами до нього, та зважаючи на те, що такий дозвіл має бути видано самостійно відповідачем, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо повернення даного робочого проєкту на доопрацювання. Такий висновок суду обумовлений тим, що обсяг доопрацювання має бути усунутий самостійно відповідачем та не вимагає від позивача вчинення будь-яких додаткових дій.

В контексті цього суд відхиляє аргументи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву щодо необхідності надання позивачем оригіналу наявного у нього спеціального дозволу, оскільки попередні листи відповідача щодо повернення робочого проєкту на доопрацювання не містять таких аргументів. Суд звертає увагу відповідача, що аргументами, які підтверджують позицію сторони можуть слугувати тільки ті об`єктивні обставини, які існували на момент виникнення спірних правовідносин. Водночас, судом встановлено відсутність вимоги відповідача до позивача щодо надання оригіналу наявного у нього спеціального дозволу на користування надрами, зміни до якого мають бути внесені відповідачем.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо погодження внесення змін (уточнень) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка «Глибочек»), розташованого в Ямпільському районі Вінницької області та погодити такі зміни, відповідно до вимог законодавства.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що вимоги позивача щодо внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами були предметом судового розгляду у справі № 640/3354/20, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у якій було визнано такі зміни погодженими, відповідно до принципу мовчазної згоди. З огляду на це, відповідач вказує, що у даній ситуації позивачу слід звернутися до суду у порядку забезпечення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/3354/20, а не подавати новий позов з даного питання.

Аналізуючи дані аргументи позивача, суд звертає увагу на наступне.

У згаданому рішенні суду констатованого право позивача на внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами за принципом мовчазної згоди, у зв`язку з порушенням відповідачем строків розгляду заяви про внесення змін до даного дозволу. Водночас, даним рішення не було зобов`язано відповідача внести такі зміни та видати спеціальний дозвіл на користування надрами із урахуванням таких змін. В контексті цього, застосування заходу судового контролю в даній ситуації не забезпечило б поновлення прав позивача.

У даній справі позивачем заявлено наступні позовні вимоги: «визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби геології та надр України (надалі, також відповідач, Держгеонадра України), оформлене листом від 24.03.2021 № 4482/01/10-21 про повернення на доопрацювання звернення ПП "Саланг" про погодження Змін (уточнень) до Робочого проекту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка "Глибочек"), розташованого у Ямпільському районі Вінницької області України, зобов`язати Державну службу геології та надр України погодити Змін (уточнень) до Робочого проекту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка "Глибочек"), розташованого у Ямпільському районі Вінницької області України та скасувати Наказ Державної служби геології та надр України № 339 від 29.04.2021 в частині зупинення дії дозволу ПП "Саланг" з наданням 30 календарних днів на усунення порушень». Тобто, у справі що розглядається, позивач не заявляє вимог, що стосуються спеціального дозволу на користування надрами.

Судом констатовано порушення відповідачем прав позивача при поверненні робочого проєкту змін на доопрацювання у зв`язку з відсутністю серед долучених документів спеціального дозволу на користування надрами, оскільки такий дозвіл мав видати сам відповідач, однак щодо цього він допустив протиправну бездіяльність та не видав такий дозвіл.

В констексті цього суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог.

У постанові ВС від 29.12.2020 у справі №120/3054/19-а. У п.36 ВС зазначає, що «принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістовне наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів».

В постанові ВС від 23.12.2021 у справі № 480/4737/19 «колегія суддів зазначає, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом».

Наступне рішення постанова ВС від 13.04.2023 у справі № 757/30991/18-а. У ній ВС зазначає, що «вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактично спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. Наприклад, позивач просить визнати протиправними дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, однак не просить суд зобов`язати його вчинити певні дії чи прийняти певні рішення; просить визнати протиправним акт індивідуальної дії, однак не просить суд про його скасування тощо». У цій же постанові у п. 62 ще дуже важливий висновок робить ВС, а саме: «з цього приводу слушним видається правовий висновок, сформульований ВС у постанові від 17.02.2020 у справі № 820/1961/18, відповідно до якого вихід за межі позовних вимог можливий за таких умов:

лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який він просить; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява».

Зважаючи на те, що неодноразовою підставою для повернення на доопрацювання змін (уточнень) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків слугувала відсутність спеціального дозволу на користування надрами із внесеними до нього змінами, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами із внесеними до нього змінами, відповідно до заяви позивача про продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 13373/02/12-19 від 01.07.2019.

Щодо позовної вимоги про скасування наказу на зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 339 від 29.04.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 24 статті 16 Кодексу України про надра, внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, продовження строку його дії, зупинення, припинення дії та поновлення його дії здійснюються відповідним дозвільним органом у порядку, встановленому цим Кодексом.

Підстави зупинення права надрокористування користування надрами визначено статтею 57 Кодексу України про надра.

В додатку до наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами щодо ПП «Саланг» у графі «Порушення вимог законодавства» вказано статті 24, 51 Кодексу України про надра та абзац третій частини 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Суд звертає увагу, що даний наказ і додаток до нього не містять конкретних правових норм, які порушив позивач, а посилаються загалом на статтю Кодексу України про надра.

Стаття 24 Кодексу України про надра визначає права та обов`язки користувачів надр, водночас згаданий наказ не містить у своєму змісті посилання на те, який саме обов`язок не було виконано позивачем чи яку конкретну частину даної статті було ним порушено.

Стаття 51 Кодексу України про надра визначає порядок розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини. Ця норма має загальний характер і стосується здійснення діяльності щодо добування корисних копалин за наявності спеціального дозволу на добування таких корисних копалин, зміни до якого протиправно не було внесено відповідачем.

Щодо посилання на абзац 3 частини 1 статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», то дана частина передбачає обов`язок суб`єкта господарювання виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства. Водночас, відповідачем не наводиться які саме вимоги позивачем не було виконано.

Зважаючи на вищевикладене, суд робить висновок про те, що положеннями наказу про зупинення спеціального дозволу на користування надрами не визначено змісту порушень позивачем законодавства у сфері охорони та використання надр. Водночас, суд має підстави припускати, що дію спеціального дозволу на користування надрами щодо ПП «Саланг» було зупинено у зв`язку із невнесенням змін до наявного у позивача спеціального дозволу та непогодження змін (уточнень) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків.

Як було зазначено вище, дії відповідача щодо повернення на доопрацювання змін (уточнень) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків та бездіяльність щодо внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, який належить ПП «Саланг» було визнано протиправними, то зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, належного ПП «Саланг», з даних підстав буде неправомірним. Доказів зупинення дії даного дозволу з інших підстав суду не надано. Також суду не надано доказів вчинення позивачем інших дій, що можуть слугувати підставою для зупинення спеціального дозволу на користування надрами. Зважаючи на це, оскаржуваний наказ в частині, що стосується ПП «Саланг» підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про повне обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Щодо судових витрат суд звертає увагу на наступне.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн згідно квитанції про сплату № 74000 від 14.05.2021 (а.с. 9).

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами № 2949 від 18.04.2003 року, належного Приватному підприємству «Саланг».

Зобов`язати Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Приватного підприємства «Саланг» № 13373/02/12-19 від 01.07.2019 про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами № 2949 від 18.04.2003 року, належного Приватному підприємству «Саланг» та внести зміни до спеціального дозволу на користування надрами № 2949 від 18.04.2003 року.

Визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо повернення на доопрацювання змін (уточнень) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка «Глибочек»), розташованого в Ямпільському районі Вінницької області.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Приватного підприємства «Саланг» № 5 від 22.02.2021 про погодження змін (уточнень) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка «Глибочек»), розташованого в Ямпільському районі Вінницької області та погодити зміни (уточнення) до робочого проєкту розробки та гірничотехнічної рекультивації Ямпільського родовища пісковиків (ділянка «Глибочек»), розташованого в Ямпільському районі Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України № 339 від 29.04.2021 про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 2949 від 18.04.2003 року, належного Приватному підприємству «Саланг».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (, вул. Антона Цедіка, буд. 16, м. Київ, 03057) на користь Приватного підприємства «Саланг» (, вул. Шевченка, буд. 78-Б, с. Музичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08125) сплачений судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Копію рішення надіслати учасникам справи через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Приватне підприємство "Саланг" (, вул. Шевченка, буд. 78-Б, с. Музичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08125);

відповідач Державна служба геології та надр України (, вул. Антона Цедіка, буд. 16, м. Київ, 03057).

Суддя Главач І.А.