Справа № 521/12754/25
Суддя: Клімова С. В.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/646/106/2025
У Х В А Л А

про залишення адміністративної позовної заяви без руху

16 жовтня 2025 року м.Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Клімова С.В. перевіривши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 , представник позивача Чепара Василь до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025 року з Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Чепара Василь до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У вказаному адміністративному позові позивач просить суд скасувати постанову серії БАД № 808138 від 04.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не у автоматичному режимі по справі про правопорушення передбачене ст. 126 ч. 1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

До позовної заяви додана заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з позовом, яка обґрунтована тим, що позивач по прибуттю в м. Одесу був задіяний командуванням Академії у секретній програмі електронної розвідки, необхідною умовою якої є повне виходження зі всіх видів зв`язку та повне зв`язкове мовчання. Вийшов з нього вечором 24.01.2024 позивач відразу уклав договір про надання правових послуг з адвокатом В.Чепарою.

При розгляді 04.01.2024 справи працівником поліції позивачу не були роз`яснені права, які вказані у ст.268 КУПАП, що обмежило його у реалізації наданих діючим законодавством прав, хоча і стоїть його підпис. Він підписав машинально, не надаючи значення тому, як був шокований складеною на нього безпідставно постановою.

Встановлений законодавством термін на оскарження вказаної постанови сплив 14.01.2024. Однак своєчасно позивачу не були роз`яснені права, перелічені у ст.268 КУпАП.

Позивач вказує, що виконував секретне завдання по службі, яке змушувало його бути поза зоною зв`язку, і не користуватись ні його, ні його бойових побратимів, будь-яких інших осіб скористатися мобільним телефоном для пошуку адвоката.

Ще однією самостійною підставою для недотримання вказаного 10-тиденного терміну на оскарження є те, що зараз війна відбувається у самій крайній фазі, коли обстрілюється ракетами на враження фактично вся Держава Україна. Це також вплинуло на врахування процесуальних термінів, які були започатковані у цивільному житті і є нормою та звичними для його правил. Зараз інші правила - правила війни, довідку про яку у якості форс-мажору не треба навіть брати у Торгово-промисловій палаті. Це є обставина, яка не потребує формальних довідок, вона за вікном кожної квартири в Україні. Тому вважає, що термін на оскарження пропущений з поважної причини.

Також позивач зазначає, що він звертався до Основ`янського (Червонозаодського) районного суду міста Харкова з адміністративним позовом двічі, однак вказані позови були повернені без законних підстав. Крім того, у зв`язку з тим, що матеріали справи були повернені позивачу/представнику лише 16.07.2025 року, вказане свідчить про поважність причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали адміністративного позову та розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У відповідності до положень ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Причина пропуску строку, за загальним правилом, може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 16.09.2021 у справі № 560/5412/20, від 01.06.2022 у справі № 460/100/21, від 29.03.2023 у справі № 380/10073/20, від 04.07.2023 у справі №620/4707/22, від 20.07.2023 у справі №420/8355/22.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У постанові Верховного Суду від 12.05.2022 у справі № 640/8010/20 зроблено загальний висновок про те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Вбачається, що оскаржувана постанова винесена 04.01.2024 року, а відтак останній день звернення до суду з позовом 14.01.2024 року.

Позивач звернувся до суду 23.07.2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи та здійсненого пошуку в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» (АСДС) встановлено, що позивач звертався до Основ`янського (Червонозаводського) районного суду міста Харкова 13.03.2024 року та 08.07.2024 року з аналогічними адміністративними позовами.

Ухвалою суду ( суддя Шиховцова А.О.) від 22.03.2024 року позов було залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

Ухвалою суду ( суддя Шиховцова А.О.) від 01.05.2024 року позов було повернено, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Ухвалою суду ( суддя Клімова С.В.) від 11.07.2024 року позов було залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

Ухвалою суду ( суддя Клімова С.В.) від 24.07.2024 року позов було повернено, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Твердження позивача, що вказані ухвали є безпідставними та упередженими, суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів позивач мав право на оскарження вказаних ухвал, однак цим правом не скористався, натомість вирішив звернутися до суду з новим адміністративним позовом і вказати, що несвоєчасне повернення адміністративного позову на адресу позивача та представника є поважною причиною строку звернення до суду, суд не визнає дані обставини поважними.

Крім того щодо твердження, що по прибуттю в м. Одесу був задіяний командуванням Академії у секретній програмі електронної розвідки, необхідною умовою якої є повне виходження зі всіх видів зв`язку та повне зв`язкове мовчання. Позивач вказує, що виконував секретне завдання по службі, яке змушувало його бути поза зоною зв`язку, і не користуватись ні його, ні його бойових побратимів, будь-яких інших осіб скористатися мобільним телефоном для пошуку адвоката, слід зазначити наступне, що позивачем на підтвердження даного факту не надано жодного доказу, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для поновлення строку саме з вказаної причини.

Також позивач зазначає, що ще однією самостійною підставою для недотримання вказаного 10-тиденного терміну на оскарження є те, що зараз війна відбувається у самій крайній фазі, коли обстрілюється ракетами на враження фактично вся Держава Україна. Це також вплинуло на врахування процесуальних термінів, які були започатковані у цивільному житті і є нормою та звичними для його правил. Зараз інші правила - правила війни, довідку про яку у якості форс-мажору не треба навіть брати у Торгово-промисловій палаті. Це є обставина, яка не потребує формальних довідок, вона за вікном кожної квартири в Україні. Тому вважає, що термін на оскарження пропущений з поважної причини.

Суд не приймає до уваги вказані доводи позивача, оскільки активна фаза бойових дій на території України розпочалася 24.02.2024 року та триває на теперішній час. Однак стан війни не завадив позивачу звернутися до суду з аналогічними позовами 13.03.2024 року та 08.07.2024.

Сам факт запровадження воєнного стану не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку. Позивач зобов`язаний був довести, що саме наслідки введення воєнного стану унеможливили подання позову у межах встановлених законом строків, однак жодних належних доказів на підтвердження цього надано не було.

Верховний Суд в постанові від 03 листопада 2022 року в справі №560/15534/21 та ухвалах від 27 липня 2022 року в справі №560/1209/22, від 26 липня 2022 року в справі №560/19843/21 щодо питання поновлення строків звернення до суду, які пропущено у зв`язку з обставинами воєнного стану, зазначив, що саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання позовної заяви до суду.

Підставою для поновлення строку мають бути такими, що реально перешкоджали чи унеможливлювали звернутись протягом досить тривалого часу до суду з даним позовом. Позивач таких причин не вказав.

Так, при належному та добросовісному відношенню до своїх прав та виконання своїх обов`язків позивач не був позбавлений можливості подати адміністративний позов у строк, встановлений законодавством, проте таким правом не скористався.

Правові позиції Верховного Суду з питання визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду зводяться до того, що виключними підставами для визнання судом поважних причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У рішенні КАС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 560/14349/23 зазначено, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому суд зауважує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас не звернення до суду з позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд звертає увагу, що при визначенні початку строку звернення суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність)

Так, як вбачається із позову спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 808138 була винесена 04.01.2024, при цьому у матеріалах справи відсутні відомості про те, коли позивач отримав спірну постанову.

Суд зауважує, що згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Законодавець визначив таку категорію справ як термінову та встановив в ст. 286 КАС України особливості її розгляду, в тому числі спеціальний строк для звернення до адміністративного суду, що складає десять днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Загалом правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Зрештою право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про те, що зміст вказаних позивачем та встановлених при розгляді заяви обставин, хронології та послідовності дій позивача перед зверненням до суду свідчать про те, що цей строк був пропущений через відсутність зусиль позивача, особливо з огляду на його реальну обізнаність про складання постанови, оскільки дана категорія справ, відноситься до категорії термінових справ.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», Європрейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку . Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене та встановлені фактичні обставини в сукупності, а також виходячи із принципу пропорційності та юридичної визначеності, суддею не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тому вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом не можуть бути визнані поважними.

З урахуванням викладеного доходжу висновку що позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача Чепара Василь до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, слід залишити без руху.

Керуючись статтями 120-123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати причини пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом неповажними.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача Чепара Василь до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без руху.

Роз`яснити позивачу, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали він має право звернутися до суду з заявою у якій вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовна заява повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Клімова