Справа № 120/15530/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 жовтня 2025 р. Справа № 120/15530/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління ДПС у Вінницькій області про: визнання протиправною та скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

У позовній заяві позивач просив скасувати, визначену суму податкового боргу з податку на нерухоме майно в розмірі 122174,83 грн, відповідно до податкової вимоги від 17.04.2024 № 0-0232.

Ухвалою суду від 25.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Представник позивача 13.12.2024 подав уточнену позовну заяву, у якій просить визнати податкову вимогу від 17.04.2024 № 0-0232 на суму податкового боргу з податку на нерухоме майно в розмірі 122174,83 грн протиправною та скасувати її.

Також представник позивача заявив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою від 19.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Акціонерного товариства "Укрпошта" та зобов`язано надати інформацію про отримання (вручення) Державною податковою службою України поштового відправлення з описом вкладення за № 655 з копією ф. 8 (Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень) про отримання адресатом реєстрового відправлення з описом вкладення № 655. Також витребувано у Державної податкової служби України та зобов`язано надати суду інформацію про отримання скарги ОСОБА_1 на податкові повідомлення - рішення від 29.12.2023, яка датована 27.02.2024 та результат її розгляду.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті спору відповідач вказав, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи, що функціонує в органах Державної податкової служби станом на 17.04.2024 платник податків-фізична особа ОСОБА_1 не забезпечив самостійне погашення боргу в сумі 122 301,76грн. Датою виникнення боргу є 22.08.2023. Зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 122 174,83грн; по земельному податку з фізичних осіб (Краснопільська ТГ) в сумі 0,13грн; по земельному податку з фізичних осіб (Кунівська ТГ) в сумі 126,80грн.

З огляду на наявний борг, ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до вимог ст. 59 та ст. 42 ПК України, 17.04.2024 ОСОБА_1 надіслана податкова №0-0232 від 17.04.2024 поштовим відправленням рекомендованим листом про вручення поштового відправлення за податковою адресою. Направлений лист повернутий відділенням зв`язку 04.05.2024 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідач вважає, що в силу приписів пункту 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою місцезнаходженням, податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Отже, на переконання відповідача, надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

З приводу податкових повідомлень-рішень від 29.12.2023, то вони були оскаржені в адміністративному порядку до ДПС України. З підстав того, що скарга позивача від 27.02.2024 на вищевказані податкові повідомлення-рішення подана засобами поштового зв`язку 27.02.2024, тобто з порушеннями законодавчо встановленого 30-денного терміну для її подання, чим порушено вимоги пункту 56.12 ст. 56 ПК, ДПС скаргу ОСОБА_1 залишило без розгляду.

В судовому порядку податкові повідомлення-рішення від 29.12.2023 не оскаржувалися.

Тож, станом на день винесення оскаржуємої податкової вимоги від 17.04.2024 №0-0232 у платника податків був наявний узгоджений податковий борг, тому дії контролюючого органу є правомірними, а позов необґрунтованим.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій спростовує доводи відповідача та наводить мотиви їх відхилення. Зокрема, заперечує доводи відповідача, що податкові повідомлення рішення були надіслані на адресу позивача рекомендованим листом №410, та вручені останньому особисто 25.01.2024.

Вважає, що належним доказом вручення позивачу рекомендованого листа з ППР є повідомлення про вручення із зазначенням прізвища одержувача, тобто позивача, яке на повідомлені відсутнє, а відтак відповідач не довів даказами вручення позивачу податкових рішень (ППР) саме 25.01.2024.

Представник акцентує, що ППР позивач отримав 03.02.2024, що підтверджується трекінгом про отримання поштового відправлення №410, а скаргу подано 27.02.2024, що підтверджується відповідачем, а тому строк для оскарження ППР, вважає, що позивачем пропущений не був.

Відповідач 07.01.2025 подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення позивачем строку на звернення до суду.

Ухвалою від 21.01.2025 надано ОСОБА_1 строк для висловлення (письмово) своїх доводів, міркувань або заперечень щодо поданого відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду

Ухвалою від 14.10.2025 в задоволенні клопотання відмовлено.

Представник позивача відповідно до клопотання (вх №23670) заявив про загальний розмір правничої допомоги у сумі 20 000грн (а.с. 80). До клопотання долучив Акт від 10.04.2025 здачі-прийому правничої допомоги до Договору від 04.10.2024 №04/10 (а.с. 82), Договір (а.с. 83), Квитанцію до прибуткового касового ордеру №10/04 від 10.04.2025 (а.с. 84).

Ухвалою від 09.10.2025 суд повторно витребував у Державної податкової служби належним чином засвідчені копії скарги ОСОБА_1 на податкові повідомлення - рішення від 29.12.2023, яка датована 27.02.2024, рішення за результатами розгляду скарги та докази направлення рішення ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду представником ДПС України 13.10.2025 надані витребувані докази.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.

Контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.12.2023 №0-0204-UА0042036, від 29.12.2023 №0-0204-UА0042036, від 29.12.2023 № 0-0204-UА042036, від 29.12.2023 № 0-0204-UА0042036, від 29.12.2023 № 0-0204-UА0042036, від 29.12.2023 № 0-0204-UА042036, від 29.12.2023 № 0-0204-UА0042036, від 29.12.2023 № 0-0204-UА0042036, від 29.12.2023 № 0-0204UА0042036, якими ОСОБА_1 визначена сума грошового зобов`язання із податку на нерухоме майно (нежитлове), відмінне від земельного податку, у розмірі 122 174,83 грн. (а.с. 48-50).

Податкові-повідомлення рішення направленні позивачу за зареєстрованою його податковою адресою АДРЕСА_1 (а.с. 51).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення кореспонденція вручена 25.01.2024 (а.с. 51).

Представник позивача заперечує вручення 25.01.2024 податкових повідомлень-рішень позивачу особисто, оскільки із посиланням на трекінг відстеження відправлення його вручено члену сім`ї (а.с. 71).

Позивач вказує, що підтверджується матеріалами справи, що відповідно до поштового конверту в якому були надіслані ППР з штрих кодом про відправку 152, останній отримав відправлення особисто 03.02.2024 (а.с. 19).

Податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до вищого податкового органу із скаргою від 27.02.2024 у якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення (а.с. 12).

Надалі відповідачем сформована податкова вимога форми "Ф" за № 0-0232 від 17.04.2024 на суму 122301,76 грн, яка направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач заперечує правомірність податкової вимоги, тому звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК, в редакції чинній на дату спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 56. 1, 56. 2, 56. 3 ст. 56 ПК, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктом 56.5 статті 56 ПК обумовлено, що платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Відповідно до п. 56.15 статті 56 ПК, скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до п 54.3.3. пункту54.3 статті 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України, прийнято Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 за № 902/30770.

Відповідно до п. 2 Порядку, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання.

Пунктом 3 Порядку розділу II передбачено, що протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 Кодексу суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.

Факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язку платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу. Аналогічні висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі № 821/1258/17.

Податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (п. 60.1.4 ст. 60 ПК).

Предметом спору у цій справі є податкова вимога форми "Ф" за № 0-0232 від 17.04.2024 на суму 122301,76 грн (а.с. 52).

Позивач заперечує правомірність податкової вимоги з підстав того, що позивачем подана скарга від 27.02.2024 із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, тому виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, було зупинено на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Крім того, за доводами позивача, податковий орган не розглянув в установленому законом порядку, а саме на протязі 20 днів скаргу позивача, в зв`язку з цим його скарга вважається повністю задоволена, а відтак вважає, що податкові повідомлення-рішення є скасованими з огляду на що податковий борг у позивача не виник і відповідач не мав права визначати суму податкового боргу згідно з оскаржуваної податкової вимоги.

Оцінюючи доводи позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 56.15 статті 56 ПК, скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Пунктом 56.16 статті 56 ПК обумовлено, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

За обставин справи, позивач звернувся до вищого податкового органу із скаргою від 27.02.2024 у якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення (а.с. 12).

Здобутими доказами суд установив, що скарга позивача надійшла та зареєстрована у Державній податковій службі України 29.02.2024 №7491/6 (а.с. 99-100).

Рішенням ДПС від 15.03.2024, з огляду на те, що скарга подана засобами поштового зв`язку 27.02.2024, тобто з порушенням законодавчо встановленого 30-денного терміну для її подання, чим порушено вимоги пункту 56.12 ст. 56 ПК, скарга залишена без розгляду (а.с. 102-103).

В силу пункту 56.12 ст. 56 ПК якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Рішення ДПС від 15.03.2024 направлене позивачу 15.03.2024 рекомендованим повідомленням (Ф.119) за зареєстрованим місцем платника та не вручене з причини "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання (Ф.20) (а.с. 104, зворотній бік, 105, зворотній бік).

Суд зазначає, що згідно із пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Суд ухвалою від 09.10.2025 повторно витребував у Державної податкової служби належним чином засвідчені копії скарги ОСОБА_1 на податкові повідомлення - рішення від 29.12.2023, яка датована 27.02.2024, рішення за результатами розгляду скарги та докази направлення рішення ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду представником ДПС України надані витребувані докази (а.с. 97-105).

Тож здобутими доказами підтверджується, що скарга позивача від 27.02.2024 рішенням ДПС від 15.03.2024 №7361/6/99-00-06-01-03-06 залишена без розгляду (а.с. 102-103).

Матеріалами справи не встановлена будь-яка інша адреса платника податків, а відповідно до скарги ОСОБА_1 , рішення ДПС від 15.03.2024, рекомендованого повідомлення (а.с. 104, зворотній бік) адреса платника вказана АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє як необґрунтовані доводи позивача, що податковий орган не розглянув в установленому законом порядку, а саме на протязі 20 днів скаргу позивача, в зв`язку з цим його скарга вважається повністю задоволена.

Окрім того, суд звертає увагу, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою його місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 120/479/21-а, у постанові від 31.02.2024 у справі №140/12235/21, які суд застосовує до обставин цієї справи.

Матеріали справи не містять доказів скасування податкових повідомлень-рішень, отже визначене зобов`язання є узгодженим.

Суд зазначає, що предметом позову є податкова вимога, тому оцінку податковим повідомленням-рішенням та Рішенню ДПС від 15.03.2024 №7361/6/99-00-06-01-03-06 про залишення скарги без розгляду суд не надає, оскільки такі вимоги не заявлені, тож виходять за їх межі.

Суд наголошує, що в межах цієї справи, надається оцінка доказам та доводам, що наведені у заявах по суті.

Щодо доводів платника про невідповідність податкової вимоги ознакам правомірності, суд установив, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги.

Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку №610 податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

З оглянутої податкової вимоги суд установив, що вона містить всі необхідні відомості та відповідає формі податкової вимоги, наведеній у додатку 1 до Порядку № 610. Також, вказана вимога містить відомості про те, що станом на 16.04.2024 у платника наявний податковий борг у сумі 122 301, 76грн (а.с. 52). Міститься детальний розрахунок суми податкового боргу, який складається із податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, а також із земельного податку з фізичних осіб (а.с. 21).

У вимозі міститься попередження про необхідність сплатити борг та застереження про застосування заходів стягнення податкового боргу.

Суд зазначає, що сума податкового боргу, що визначена у спірній вимозі не може бути скасованою, так як рішення, якими платнику податків нараховані зобов`язання є чинними та не скасованими.

Підсумовуючи, суд в ході судового розгляду не установив протиправності спірної вимоги, а отже, відсутні підстави для її скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - ВП 44069150, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Повне судове рішення складено 15.10.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна