Справа № 600/2702/25-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2702/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.05.2025 № 40 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12.05.2025, виходячи з розміру 64% його суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду від 18.01.2024 № 254/0/2-24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з виплатою недоотриманих сум.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з розрахунком стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, при визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання останнього у відставці враховано його стаж роботи на посаді судді 22 роки 7 місяців 17 днів.

Разом з тим зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального розміру його суддівського стажу - 27 років 0 місяців 8 днів. Заява мотивована тим, що органом Пенсійного фонду України при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача не враховується період проходження ним строкової військової служби - з 06.05.1982 по 26.04.1984 (1 рік 11 місяців 21 день), а також половина строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі у період з 01.09.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців).

Однак, за результатами розгляд заяви прийнято спірне рішення, яким у задоволенні заяви про здійснення перерахунку відмовлено. Підставою відмови зазначено те, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді, для визначення відсотків суддівської винагороди судді, половини строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а також періоду проходження строкової військової служби.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки згідно правових висновків Верховного Суду не включення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що за результатами розгляду даної заяви 23.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області прийнято рішення за №40, про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Відповідно до статті 137 Закону №1042, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражних колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законами та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з ст.142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, Законом №1402 не передбачено зараховувати до стажу роботи на посаді судді для визначення розміру відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання періодів військової строкової служби (з 06.05.1982 по 26.04.1984), а також половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі з 01.09.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців).

Відтак, відповідач вважає, що на даний час відсутні правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до наданої довідки Верховного Суду від 18.01.2024 №254/0/2-24.

3. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій наведені переважно подібні аргументи, які викладенні в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. ОСОБА_1 з грудня 1992 року по травень 2001 року працював на посаді судді Білоцерківського міського суду Київської області. Указом Президента України від 16.05.2001 № 312/2001 звільнений із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням згідно з пунктом 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України.

2. Постановою Верховної Ради України від 11.07.2002 №106-IV обраний на посаду судді Київського апеляційного господарського суду безстроково. Постановою Верховної Ради України від 19.05.2005 № 2583-IV обраний на посаду судді Вищого господарського суду України.

3. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII «Про звільнення суддів» суддя Вищого господарського суду України ОСОБА_1 звільнений із посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

4. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як особа, яка отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2015 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

5. Згідно з протоколом призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача складає 54% від розміру суддівської винагороди.

6. Згідно з розрахунком стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, при визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у відставці враховується його стаж роботи на посаді судді 22 роки 7 місяців 17 днів.

7. 12.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального розміру його суддівського стажу - 27 років 0 місяців 8 днів.

Заява мотивована тим, що органом Пенсійного фонду України при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 не враховується період проходження ним строкової військової служби - з 06.05.1982 по 26.04.1984 (1 рік 11 місяців 21 день), а також половина строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі у період з 01.09.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців).

8. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.05.2025 № 40 (далі також - оскаржуване рішення) у задоволенні заяви про здійснення перерахунку відмовлено.

Відмова мотивована тим, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді, для визначення відсотків суддівської винагороди судді, половини строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а також періоду проходження строкової військової служби.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

2. Частиною 1 ст. 4 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно ч. 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 Закону № 1402-VIII обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Зміни до Закону № 1402-VIII можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (ч. 2 ст. 4 Закону № 1402-VIII).

3. Щодо протиправності не зарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу другого пункту 14-4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII в редакції Закону № 3481-IX, який набрав чинності 27.12.2023, судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" мають право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у порядку та розмірі, визначених частиною третьою статті 142 цього Закону, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII установлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

4. Як зазначав позивач, та в свою чергу не заперечувалось відповідачем, ОСОБА_1 зарахований на посаду судді Білоцерківського міського суду 23.12.1992 на підставі наказу Управління юстиції Київської обласної державної адміністрації. Відповідно до Указу Президента України від 16.05.2001 № 312/2001 ОСОБА_1 звільнений із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.

Постановою Верховної Ради України від 11.07.2002 №106-IV обраний на посаду судді Київського апеляційного господарського суду безстроково.

На день обрання ОСОБА_1 на посаду судді Київського апеляційного господарського суду (11.07.2002) питання визначення стажу роботи на посаді судді регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно з абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 № 1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», було також встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до копій диплома та трудової книжки ОСОБА_1 з 01.09.1984 до 30.06.1989 навчався за денною формою в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка; згідно з копією військового квитка НОМЕР_1 у період з 06.05.1982 по 26.04.1984 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Радянської армії.

Стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді складає більш як 10 років.

5. Отже, до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового забезпечення ОСОБА_1 у відставці додатково підлягає зарахуванню половина строку навчання - 2 роки 5 місяців, а також період проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців 21 день.

6. Відповідно до правових висновків, які неодноразово викладені у постановах Верховного Суду в даній категорії справ, не включення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

7. Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що згідно із наданим Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві розрахунком суддівського стажу ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду України при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання позивача у відставці враховується його стаж роботи на посаді судді тривалістю 22 роки 7 місяців 17 днів.

За умови зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду проходження ним військової служби - з 06.05.1982 по 26.04.1984 (1 рік 11 місяців 21 день) та половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі у період з 01.09.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців), загальний суддівський стаж роботи ОСОБА_1 , що має враховуватися при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання складатиме 27 років 0 місяців 8 днів.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання у відставці судді ОСОБА_1 має складати 64% суддівської винагороди, що зазначена у довідці Верховного Суду від 18.01.2024 № 254/0/2-24.

Наявність підстав для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 від розміру суддівської винагороди, що зазначена у довідці Верховного Суду від 18.01.2024 № 254/0/2-24, обґрунтовується положеннями пункту 14-4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 та відповідачем не заперечується.

8. Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.05.2025 № 40, про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12.05.2025, виходячи з розміру 64% його суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду від 18.01.2024 № 254/0/2-24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням проведених виплат.

9. Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

10. Підсумовуючи наведене вище, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд дійшов висновку про те, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Відтак слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.05.2025 № 40.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12.05.2025, виходячи з розміру 64% його суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду від 18.01.2024 № 254/0/2-24, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахування проведених виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - судовий збір в сумі 1211,20 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., 58002, код ЄДРПОУ: 40329345).

Суддя О.В. Боднарюк