Справа № 520/2458/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р. Справа № 520/2458/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/2458/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправною рішення про відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправною рішення про відмову Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2025 року №46 стосовно ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зарахуванні до трудового стажу періоду догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1995 року по 09.03.1999року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 , 1935 року народження, з 01.04.1995 по 09.03.1999 до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що довідкою управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації від 30.12.2024 року № 453 та довідкою управління соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Чугуївської районної державної адміністрації від 31.03.1999 року №97 підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення як одержувач компенсацій по догляду за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 1935 р. народження з 01.04. 1995 р. по 09.03.1999 року .; та отримувала компенсацію по догляду за інвалідом 1 групи. Таким чином, зібраними по справі доказами підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.04.1995 року по 09.03.2003 року здійснював догляд за особою похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, а тому відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зарахування зазначеного періоду до стажу роботи вважає неправомірною.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 30.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком.

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.

На підставі вказаного, заява позивача надійшла на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

02 січня 2025 року пенсійний орган прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Відповідно до поданих документів загальний страховий стаж позивачки для визначення права на пенсію становить 30 років 10 місяців 20 дні.

Необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, після досягнення віку 60 років, у відповідності до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 32 роки.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період навчання з 24.03.2003 по 04.07.2003 згідно свідоцтва № 855 від 04.07.2203, оскільки форма навчання вечірня. Чинним законодавством зарахування вечірньої форми навчання до страхового стажу не передбачено;

період догляду за інвалідом І групи з 01.04.1995 по 09.03.1999 згідно довідки № 97 від 31.03.1999, оскільки відсутні документи, що підтверджують перебування на інвалідності, що передбачено п.1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

Дата, з якої позивачка матиме право на пенсію згідно підтверджених документів 24.11.2028.

Крім того відповідач акцентував увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням від 03.12.2024 №46, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішенням від 12.12.2024 №46 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішенням від 23.12.2024 №46 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за її заявами від 27.11.2024, 06.12.2024 та відповідно від 16.12.2024.

Зазначені Рішення про відмову у призначенні пенсії є чинними.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю правових підстав, позивач звернувся з позовом до суду.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови позивачу у призначення пенсії за віком ґрунтується на вимогах законодавства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 24 зазначеного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

За змістом ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до п. «ж» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Частиною 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (п. «є» ч. 3 вказаної статті).

Тобто, за змістом ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховуються періоди догляду не за будь-яким пенсіонером, а лише за тим, який потребує такого догляду. При цьому, потреба у такому догляді має бути підтверджена відповідним висновком медичного закладу. Таким чином, саме стан здоров`я є тим критерієм, за яким відповідних осіб віднесено до категорії осіб, час догляду за якими зараховується до стажу роботи.

Відсутність підтвердження статусу особи з інвалідністю І групи, статусу дитини-інваліда чи статусу пенсіонера, який за медичним висновком потребує стороннього догляду, виключає можливість зарахування періоду догляду за ними до стажу роботи.

Відповідно до п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 ( далі Порядок № 637), час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:

інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують встановлення інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.

Верховний Суд, приймаючи постанову від 18.07.2018 у справі №348/919/17, зауважив, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01.01.2005 у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Колегія суддів відмічає, що згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 30.12.2024 року № 453 ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Чугуївської районної адміністрації Харківської області та їй було призначено компенсаційну виплату непрацюючий особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи або людиною похилого віку з 01.04.1995 року по 09.03.1999 року за ОСОБА_2 1935 року народження.

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Чугуївської райдержадміністрації Харківської області від 31.03.1999 року № 97 ОСОБА_1 дійсно отримувала компенсацію по догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1995року по 09.03.1999року.

Також, відповідно до відомостей трудової книги ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 02.08.1984 у період з 08.06.1995 по 04.12.1999 (охоплює спірний період по догляду за особою з інвалідністю з 01.04.1995 року по 09.03.1999) перебувала на обліку у Чугуївському міському центрі зайнятості населення у зв`язку з безробіттям (а.с. 13).

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-VI органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 1 статті 101 Закону № 1788-XII визначено, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте як свідчать матеріали справи, відповідач таким правом дійсно не скористався, суд першої інстанції, досліджуючи обставини справи та перевірки їх доказами цього не врахував.

Разом з цим, колегією суддів взято до увагу копію виписки з акта освідування серії МСЕ 2-16АВ № 134103 від 16.01.1995, долученої позивачем до апеляційної скарги, якою підтверджується, що ОСОБА_2 , 1935 року народження має 1 групи інвалідності, недієздатний, інвалідність встановлена безтроково.

Суд першої інстанції не спростував того, що наданими позивачем документами підтверджується наявність у ОСОБА_2 , 1935 р.н. 1 групи інвалідності.

У суду апеляційної інстанції також відсутні підстави для сумніву у наявності ОСОБА_2 , 1935 р.н. 1 групи інвалідності, недієздатності, інвалідність встановлена безтроково.

Відповідач також не спростував даної обставини, відтак апеляційний суд вважає її доведеною належними та допустимими доказами.

Разом з тим, як зазначалося вище, документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Отже, складення акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду є безпосереднім обов`язком органу Пенсійного фонду України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 197/1013/16-а.

Апеляційний суд зазначає, що для зарахування спірного періоду до страхового стажу необхідною умовою є наявність акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду.

В даному контексті слід зазначити, що акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до Акту Про підтвердження факту догляду, складеного 16 грудня 2024 року у м. Чугуїв головним спеціалістом відділу обслуговування громадян головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області «при опитуванні сусідів було з`ясовано факт здійснення догляду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 за період з 01.04.1995р. по 09.03.1999року.

Жодних зауважень до поданих документів орган ПФУ не повідомляв.

Відсутні такі зауваження і в оскаржуваному рішенні відповідача про відмову у призначенні пенсії позивача.

Відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні до трудового стажу періоду догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1995 по 09.03.1999 з підстав непідтвердження документами перебування на інвалідності, що передбачено п. 10 Порядку № 637, будь-яких додаткових документів від неї не вимагав, жодних дій по їх самостійному отриманню не вчиняв.

З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача період догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 , 1935 року народження, з 01.04.1995 по 09.03.1999.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково поклав тягар доказування термінів догляду за інвалідом 1 групи на позивача, отже, у цій частині підтвердилися доводи апеляційної скарги.

Проаналізувавши обставини справи, вказані вище норми та зазначені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що рішення про відмову Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2025 року №46 стосовно ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зарахуванні до трудового стажу періоду догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1995 року по 09.03.1999року є протиправним, що не відповідає приписам частини другої статті 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Висновок суду першої інстанції, що станом на час розгляду цієї справи є чинними рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.12.2024 № 46, Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.12.2024 № 46 та Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.12.2024 № 46, якими позичці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за її заявами від 27.11.2024, 06.12.2024 та відповідно від 16.12.2024, як на підставу відмови у позові, колегія суддів вважає неправомірним, хибним, оскільки зазначені рішення не були покладені в основу спірного рішення відповідача від 02.01.2025, а у разі повторного звернення позивача за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійні виплати переглядається та за результатами розгляду відповідних заяв пенсійним органом приймається інше рішення.

Також, не може залишитись поза увагою твердження суду першої інстанції, що на дату звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 виповнилося 60 років є хибним, оскільки позивач звернулась до Пенсійного фонду зі вищевказаною заявою 30.12.2024 року, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже вік позивача на дату звернення 59 років 01 місяць 07 днів, як на підставу відмови у позові, колегія суддів вважає помилковим, оскільки предмктом спірних правовідносин є визнання протиправним рішення про відмову Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2025 року №46 стосовно ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зарахуванні до трудового стажу періоду догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1995 року по 09.03.1999року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 , 1935 року народження, з 01.04.1995 по 09.03.1999 до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачці.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, судова колегія зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку та вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 , 1935 року народження, з 01.04.1995 по 09.03.1999 до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з наявними в матеріалах справи платіжних інструкцій (а.с. 4) від 31.01.2025 та платіжної інструкції від 06.08.2025 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн., за подання апеляційної скарги - 1816,80 грн.

Беручи до уваги, що за наслідками апеляційного перегляду, апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 скасовано з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору, які в загальному становлять 3028 (1211,20грн.+1816,80грн.) гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/2458/25 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною рішення про відмову Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2025 року №46 стосовно ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зарахуванні до трудового стажу періоду догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1995 року по 09.03.1999року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 , 1935 року народження, з 01.04.1995 по 09.03.1999 до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський