Справа № 953/9053/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р.Справа № 953/9053/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.,

позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Рябоконя В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Вітюк Р.В., м. Харків, повний текст складено 19.09.25 по справі № 953/9053/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) (далі по тексту ДТК м. Києва, відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення:

- серії 2КІ № від 13 листопада 2024 року, постановлену головним спеціалістом-інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Довганюком Артемом Олександровичем, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 680,00 грн.;

- серії 2КІ № від 20 листопада 2024 року, постановлену головним спеціалістом-інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пігарєвим Станіславом Валерійовичем, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 680,00 грн.

Закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог послалася на протиправність та безпідставність винесених постанов серії 2КІ № від 13 листопада 2024 року та серії 2КІ № від 20 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП), оскільки у зазначені дати позивач перебував на роботі та виконував посадові обов`язки провідного інспектора відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія), що підтверджується довідкою Господарського суду Харківської області від 19 серпня 2025 року, виданою керівником апарату суду Федоровичем Ю. С., тобто, станом на момент вчинення інкримінованих правопорушень не міг перебувати за кермом автомобіля у вказаний у постановах час та дату, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2025 по справі № 953/9053/25 позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 13.11.2024 за частиною третьою статті 122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 20.11.2024 за частиною третьою статті 122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2; ).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду міста Харкова від 19.09.2025 по справі № 953/9053/25 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про безпідставне застосування судом першої інстанції приписів статей 7, 9, 10 КУпАП, які є загальними нормами матеріального права, замість спеціальних норм статті 14-2 КУпАП, згідно з якою, адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, тобто, у спірному випадку ОСОБА_1 за яким зареєстровано право власності на автомобіль KIA OPTIMA д.н.з. НОМЕР_2 .

Переконував, що приписами статті 279-1 КУпАП встановлено порядок визначення відповідальної особи, за яким у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, а отже у відповідача були відсутні підстави притягати до відповідальності за вчинені правопорушення будь-яку іншу особу.

Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених у ній, просив апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2025 - без змін.

В обґрунтування відзиву підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві, та додатково зазначив, що на момент складення оскаржуваних постанов транспортним засобом KIA OPTIMA д.н.з. НОМЕР_2 користувався брат позивача ОСОБА_1 , а позивач перебував на роботі та виконував свої обов`язки в іншому місті (м. Харків), що підтверджується показами свідка - ОСОБА_1 , довідкою з місця роботи ОСОБА_1 та не спростовано відповідачем, що свідчить про невірне визначення ДТК м. Києва суб`єкта правопорушення.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги з підстав і мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити відповідачу у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав і мотивів, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що головний спеціаліст інспектор з паркування ДТК м. Києва Довганюк А. О. постановою від 13.11.2024 серії 2КІ № наклав на позивача адміністративне стягнення за зупинку на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 13.11.2024 о 17 год 04 хв на вул. Прорізна, 5 в м. Києві, чим порушено пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху (далі ПДР) та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Головний спеціаліст інспектор з паркування ДТК м. Києва Пігарєв С. В. постановою від 20.11.2024 серії 2КІ № наклав на позивача адміністративне стягнення за зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 20.11.2024 о 16 год 05 хв на вул. Прорізна, 5 в м. Києві, чим порушено пункт 15.9 и) ПДР та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до копії довідки від 19.08.2025 № 59 ОСОБА_1 працював у Господарському суді Харківської області у період з 23.10.2023 до 03.07.2025 на посаді провідного інспектора відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія). У період з 13.11.2024 та 20.11.2024 ОСОБА_1 перебував на роботі та виконував посадові обов`язки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав такі покази: протягом 2024 року він користувався автомобілем брата ОСОБА_1 , зокрема 13.11.2024 та 20.11.2024, перебуваючи у цей час у місті Києві. У вказані дати допустив порушення ПДР щодо паркування автомобіля; про порушення довідався з додатку "Київ цифровий", який встановив на телефон, після чого сплатив відповідні штрафи; про правопорушення та їх сплату у листопаді 2024 року брату ОСОБА_1 не повідомив. Свідка було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань; він склав присягу.

Згідно з листом Головного сервісного центру МВС № 31/31687-22983-2025 від 12.09.2025 станом на 12.09.2025 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутні дані про внесення до зазначеного реєстру відомостей про ОСОБА_1 , як належного користувача транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Не погодившись з винесеними відповідачем постановами, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги шляхом скасування постанов серії 2КІ № від 13.11.2024 та серії 2КІ № від 20.11.2024 із закриттям справ про адміністративні правопорушення, суд першої інстанції виходив з індивідуальності адміністративного покарання, оскільки таке має застосовуватися до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, водночас, позивач довів належними та допустимими доказами факт вчинення порушення ПДР не ним, а іншою особою, а тому не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення та не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними постанов серії 2КІ № від 13.11.2024 та серії 2КІ № від 20.11.2024, суд першої інстанції не зазначив жодних мотивів або обґрунтувань.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху

Положеннями статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Відповідно до підпункту б пункту 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

За приписами пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із пунктом 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

5.38.1 - знак застосовується для позначення місць, призначених для організованого переходу пішоходів через проїзну частину. Знак встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП, з посиланням на розміщення транспортного засобу позивача KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 ближче 10 метрів від пішохідного переходу по вул. Прорізна у м. Києві., чим порушено вимоги пункту 15.9 г ПДР України.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У розумінні положень статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Відповідно статті 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 44-3, частиною другою статті 52, статтями 53, 53-1, 54, частиною першою статті 56, статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 188-56, 197, 198 цього Кодексу.

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

На виконання рішення Київської міської ради від 13.07.2023 № 6870/6911 «Про оптимізацію діяльності деяких структурних підрозділів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» згідно з розпорядженням Київського міського голови В. Кличка від 17.10.2023 № 994 «Про затвердження структури Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» у складі Департаменту територіального контролю міста Києва утворено управління (інспекцію) з паркування.

Рішенням Київської міської ради від 05.10.2023 № 7112/7153 «Про впорядкування питань щодо діяльності інспекторів з паркування в місті Києві» посадових осіб (інспекторів з паркування) Департаменту територіального контролю міста Києва уповноважено від імені виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також проводити тимчасове затримання транспортних засобів шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку у разі вчинення водієм порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122, частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, визначених частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху), а також у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, інспектори з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва є уповноваженими від імені виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 КУпАП.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

У розумінні абзаців 1-6 статті 179-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

З наведеного вбачається, що у випадку здійснення фіксації вчинення адміністративного правопорушення в автоматичному режимі, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті повинні встановити відповідальну особу.

Відповідно до статті 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідальність за адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, несе особисто власник (співвласник) транспортного засобу або фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , а отже саме він у розумінні приписів статті 14-2 КУпАП несе адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження обставин паркування транспортного засобу позивача з порушенням вимог пункту 15.9 та 15.9 Г ПДР України, відповідачем долучено до справи матеріали фотофіксації адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту матеріалів фотозйомки до спірних постанов, транспортний засіб KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстровано за позивачем, було розміщено ближче 10 метрів від пішохідного переходу по вул. Прорізна у м. Києві.

На розміщення вказаним чином безпосередньо вказує наявність поруч з транспортним засобом KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід» та відповідна дорожня розмітка.

Інспектором здійснено замір відстані від транспортного засобу позивача до розмітки пішохідного переходу та на фотознімку зафіксовано відстань, яка становила не більше 120 сантиметрів (1,2 метра), що є меншим за дозволені 10 метрів.

Крім того, з матеріалів фотофіксації вбачається, що автомобіль знаходився на одному і тому ж місці нерухомо і без ознак наявності водія за кермом або інших осіб в салоні, що підтверджує факт здійснення зупинки.

Зі змісту матеріалів фотофіксації порушення пункту 19 ПДР України також вбачається розміщення транспортного засобу ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території біля будівлі 5 по вул. Прорізна у м. Києві.

При цьому, матеріалами фотозйомки підтверджується, що транспортний засіб KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_2 заднім бампером було розміщено безпосередньо навпроти виїзду з прилеглої території.

Отже, наданими фотознімками, які містять дату та час здійснення фотозйомки, дані щодо місця розташування транспортного засобу, необхідний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації, підтверджено зупинку транспортного засобу позивача на відстані, меншій ніж 10 метрів від пішохідного переходу та від виїзду з прилеглої території, тобто з порушенням вимог пунктів 19 та 19г ПДР України.

Слід зауважити, що приписами статті 279-3 КУпАП визначено порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 (брата позивача, який за його словами керував транспортним засобом позивача 13.11.2024 та 20.11.2024) протягом 20 календарних днів з дня вчинення правопорушення до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, разом з документом (квитанцією) про сплату відповідного штрафу.

На переконання колегії суддів, наявна в матеріалах справи квитанція за сплату № 572134867 від 20.11.2024 не є підтвердженням вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 , оскільки оплата за постановою серії 2КІ № від 20.11.2024 здійснені саме ОСОБА_1 (позивачем), що свідчить про визнання останнім факту вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Крім того, доказів сплати штрафу за постановою серії 2КІ № від 13 листопада 2024 року матеріали справи не містять взагалі.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваних постанов в справах про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 122 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування постанов серії 2КІ № від 13 листопада 2024 року та серії 2КІ № від 20 листопада 2024 року та закриття провадження по справі.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини у даній справі, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2025 по справі № 953/9053/25 в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2025 по справі № 953/9053/25 в частині задоволення позовних вимог - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі залишити без задоволення..

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко