Справа № 160/7750/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2025 рокуСправа №160/7750/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛІНСАЙТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними, скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛІНСАЙТ» (далі - ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці (далі митниця, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000030/1 від 10.02.2025; картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2025/000078 від 10.02.2025.
Ухвалою суду від 18.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, представником відповідача надано до суду клопотання про залишення позову без розгляду через відсутність підтвердження повноважень представника позивача на підписання та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від імені позивача у справі про оскарження рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2025 №UA110130/2025/000030/1.
Дослідивши матеріали справи та поданого клопотання, суд зазначає таке.
На підставі частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до частини першої статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Отже, повноваження адвоката як представника в адміністративному процесі підтверджуються довіреністю або ордером.
Судом встановлено, що позовну заяву від ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ» подано представником Гелетієм Максимом Тарасовичем, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4768 від 12.06.2020.
До позовної заяви долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1258591 від 01.03.2024.
В ордері зазначено про право Гелетія Максима Тарасовича на представництво інтересів ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ» в Дніпропетровському окружному адміністративному суді на підставі договору про надання правової допомоги від 01.01.2024 б/н.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.
Згідно із частиною 1-4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Пунктом 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Приписами пункту 12 Положення імперативно визначено, що ордер містить наступні реквізити: 12.1. Серію, порядковий номер ордера; 12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; 12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; 12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; 12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); 12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; 12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; 12.9. Дату видачі ордера; 12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат"); 12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі "Адвокат"); 12.12. Підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №9901/736/18 (провадження №11-989заі18) зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону №5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція Кодексу адміністративного судочинства України не вимагає.
Суд звертає увагу, що за наявності належним чином складеного ордеру, суд не може вимагати від представників сторін договору про надання правової допомоги, а ордер є самостійним документом, що підтверджує повноваження представника.
Стосовно доводів відповідача про невідповідність дати ордеру оскаржуваним у справі рішенням, суд зазначає, що ордер підтверджує повноваження представника, не є скасованим чи підробленим, а тому підтверджує повноваження представника діяти в інтересах позивача, незалежно від дати його складання за умови чинності ордеру.
Той факт, що вказаний ордер, наданий представником на підтвердження повноважень діяти в інтересах позивача, доданий до інших судових справ не свідчить про нечинність ордеру.
Розглянувши матеріали справи, судом не встановлено підстав для залишення позовної заяви без розгляду, відтак заява митниці про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ» (Україна) (покупець) та компанією "IRAETA ENERGY EQUIPMENT Co., LTD" (Китай) (продавець) укладено контракт №ІЕЕ-2020 від 08.12.2020 (далі Контракт).
У відповідності до пункту 1.1. Контракту на умовах, викладених у розділах цього Контракту продавець зобов`язується поставити, а покупець оплатити та прийняти «товар» за найменуванням, маркою, технічними характеристиками, умовами поставки, у кількості й по цінах, вказаних у специфікації, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Згідно з пунктом 2.1. Контракту кількість товару вимірюється в штуках та визначається в специфікації, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
На підставі пункту 3.1. Контракту датою поставки окремої партії товару є дата передачі товару продавцем на борт судна в порту завантаження. Порт завантаження й умови поставки зазначаються у специфікації відповідно до правил Інкотермс-2010.
Згідно з пунктом 3.2. Контракту строк поставки товару не повинен перевищувати 120 днів з моменту передоплати продавцем.
У відповідності до пункту 3.1. Контракту продавець зобов`язаний не пізніше, ніж за 5 днів до дати поставки товару повідомити покупця про дату готовності товару до передачі перевізнику в порту завантаження.
Пункт доставки контейнеру порт «Іллічевськ» або порт «Одеса» (пункт 3.6. Контракту).
Згідно з пунктом 4.1. Контракту ціна товару за одиницю вказується в специфікації. В ціну товару включена вартість тари, упакування та маркування.
На підставі пункту 4.2. Контракту загальна сума Контракту складає 450 000,00 євро та визначається як вартість товару (партії товару), поставка якого здійснюється відповідно до специфікації.
Валюта Контракту: євро (пункт 4.3. Контракту).
Відповідно до пункту 5.1. Контракту валютою платежів за цим Контрактом є євро.
Згідно з пунктом 5.2. Контракту покупець зобов`язується шляхом банківського переказу здійснити передоплату у розмірі 30% від загальної суми Договору протягом 5 банківських днів від дати підписання Контракту та специфікації, 70% - за фактом готовності продукції до відвантаження. За фактом завантаження контейнеру на борт судна, на підтвердження надається сканована копія з оригіналу коносаменту із зазначенням дати відвантаження.
Усі банківські витрати сплачуються покупцем (пункт 5.3. Контракту).
У відповідності до пункту 6.2. Контракту разом з кожною партією товару повинні слідувати наступні оригінали документів: пакувальний лист (2 оригінали англійською мовою); інвойс (4 оригінали англійською мовою); коносамент (3/3 оригінали англійською мовою); сертифікат країни походження, засвідчений у Торгово-промисловій палаті; сертифікат якості (2 оригінали англійською мовою); експортна декларація.
Згідно з пунктом 11.2. Контракту цей Контракт діє до 31.12.2025. Закінчення строку дії цього Контракту не звільняє сторін від виконання взятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором.
Матеріали справи містять копію специфікації №YLT-TFF-2402 від 15.10.2024 та інвойсу №YLT-24-1017 щодо поставки товарів на загальну суму 34 373,31 євро.
Також, до матеріалів справи долучено копії платіжних інструкцій в іноземній валюті або банківських металах: від 15.10.2024 №331 на суму 10 311,99 євро, від 29.11.2024 №336 на суму 24 061,32 євро.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товару виявлені розбіжності у наданих документах, а саме:
- відповідно до специфікації №YLT-TFF-2402 від 15.10.2024 оплата за товар здійснюється наступним чином: 30% попередня оплата, 70% по факту готовності товару до відвантаження. Датою фактичного відвантаження відповідно до Коносаменту №SHNGB00050979 є 08.12.2024, проте останній платіж здійснено 29.11.2024, таким чином не дотримано умови оплати за оцінюваний товар, що унеможливлює перевірку числового значення оплати за поставлений товар;
- відповідно до пункту 4.1.6. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №011222-001 від 01.12.2022 «Виконані послуги регламентуються актом виконаних робіт та рахунком Експедитора». Акт виконаних робіт не наданий до митного оформлення;
- відповідно до пункту 4.1.3-А Договору транспортно-експедиційне обслуговування від 01.12.2022 №011222-001: при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт-клієнт (ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ») оплачує платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п, протягом трьох банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту. Наданими до митного оформлення документами, не підтверджено здійснення оплати витрат за рахунком на оплату №1349 від 05.02.2025;
- відповідно до пункту 4.1.3-Г Договору транспортно-експедиційне обслуговування від 01.12.2022 №011222-001 на клієнта може бути покладено витрати на внутрішньо портове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту, понаднормове зберігання товару в порту/терміналі, демередж. Документальне підтвердження витрат за пунктами 2, 3 рахунку на оплату №1349 від 05.02.2025 не підтверджено рахунками з порту та супутніми витратами по іноземній території. Враховуючи вищезазначене, згідно з наданими товаросупровідними документами на шляху транспортування оцінюваного товару, можливе не включення до митної вартості товару витрат на завантаження/розвантаження, страхування товару;
10.02.2025 з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
2) каталоги, прайс-листи, специфікації виробника товару;
3) транспортні документи (підтверджують розмір складових митної вартості);
4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Зазначено, що згідно з частиною 6 статті 53 МК України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
10.02.2025 Дніпровською митницею винесено рішення про коригування митної вартості №UA110130/2025/000030/1.
Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач спирався на таке.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:
- відповідно до специфікації № YLT-TFF-2402 від 15.10.2024 оплата за товар здійснюється наступним чином: 30% попередня оплата, 70% по факту готовності товару до відвантаження. Датою фактичного відвантаження відповідно до Коносаменту №SHNGB00050979 є 08.12.2024, проте останній платіж здійснено 29.11.2024, таким чином не дотримано умови оплати за оцінюваний товар, що унеможливлює перевірку числового значення оплати за поставлений товар;
- відповідно до пункту 4.1.6. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №011222-001 від 01.12.2022 «Виконані послуги регламентуються актом виконаних робіт та рахунком Експедитора». Акт виконаних робіт не наданий до митного оформлення;
- відповідно до пункту 4.1.3-А Договору транспортно-експедиційне обслуговування від 01.12.2022 №011222-001 «при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт-клієнт (ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ») оплачує платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п, протягом трьох банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту. Наданими до митного оформлення документами, не підтверджено здійснення оплати витрат за рахунком на оплату № 1349 від 05.02.2025;
- відповідно до пункту 4.1.3-Г Договору транспортно-експедиційне обслуговування від 01.12.2022 №011222-001 на клієнта може бути покладено витрати на внутрішньо портове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту, понаднормове зберігання товару в порту/терміналі, демередж. Документальне підтвердження витрат за пунктами 2,3 рахунку на оплату №1349 від 05.02.2025 не підтверджено рахунками з порту та супутніми витратами по іноземній території. Враховуючи вищезазначене, згідно з наданими товаросупровідними документами на шляху транспортування оцінюваного товару, можливе не включення до митної вартості товару витрат на завантаження/розвантаження, страхування товару;
Відповідно до статті 59 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
За результатами проведеного контролю співставлення у відповідності до положень статті 337 МК України встановлено відсутність митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних/подібних товарів в понятті статей 59-60 МК України, ввезених на митну територію України у наближений час, що унеможливлює застосування методів визначення митної вартості товару за ціною щодо ідентичних (стаття 59 МК України) та подібних (стаття 60 МК України) товарів.
У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
Відсутність у митниці та не надання декларантом необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2025/000078.
Позивач не погоджується із зазначеними рішеннями митного органу, у зв`язку з чим, звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 МК України визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
За змістом статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів (пункт 1 частини 1 статті 50 МК України).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частин 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункт 2 частини 2 статті 52 МК України).
Згідно з частинами 1, 5 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Приписами пункту 1, 5, 6 частини 10 статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України
Пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість є у тому числі і транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункт 2 частини 2 статті 52 МК України).
Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МК України).
Аналізуючи вказані норми митного законодавства, можна дійти висновку, що саме на декларанта покладено обов`язок надавати митному органу під час митного оформлення товару банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, при цьому, використані декларантом документи повинні бути об`єктивними, підтвердженими документально та піддаватися обчисленню, також підлягають включення до ціни товару і витрати на його транспортування, які не були включені до ціни товару, а у разі, якщо дані, які містяться у поданих документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При цьому суд також звертає увагу на таке.
Щодо твердження відповідача проте, що датою фактичного відвантаження відповідно до коносаменту № SHNGB00050979 є 08.12.2024, проте останній платіж здійснено 29.11.2024, таким чином не дотримано умови оплати за оцінюваний товар, що унеможливлює перевірку числового значення оплати за поставлений товар, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до митного оформлення було надано коносамент №SHNGB00050979 від 08.12.2024 та платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах: від 15.10.2024 №331 на суму 10 311,99 євро, від 29.11.2024 №336 на суму 24 061,32 євро.
Із зазначених документів вбачається, що всі платежі здійсненні до відвантаження товару, а отже, розбіжності в документах, що підтверджують оплату товару, відсутні.
Крім того, відповідач вказав, що:
до митного оформлення декларантом не надано акт виконаних робіт, що передбачено пунктом 4.1.6. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №011222-001 від 01.12.2022;
наданими до митного оформлення документами не підтверджено здійснення оплати витрат за рахунком на оплату №1349 від 05.02.2025;
документальне підтвердження витрат за пунктами 2,3 рахунку на оплату №1349 від 05.02.2025 не підтверджено рахунками з порту та супутніми витратами по іноземній території.
З цього приводу суд зазначає таке.
Матеріали справи містять копію договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.12.2022 №011222-001 (далі Договір), укладений між ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (експедитор) та ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ» (клієнт), згідно з пунктом 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.
Умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін (пункт 1.2. Договору).
Розділом 4 вказаного Договору передбачений порядок проведення розрахунків між сторонами.
Підпунктами «А)», «Г)» підпункту 4.1.3. пункту 4.1. Договору встановлено, що клієнт оплачує:
А) при перевезенні вантажу морським сполученням в режим і порт - платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.), протягом трьох (3) банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту; при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі експорт - платежі за послуги з перевезення вантажу морським транспортом і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (завантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори, інше), протягом 1 (одного) банківського дня від дати виходу вантажу на борту судна з порту навантаження;
Г) по виставленому рахунку експедитора внутрішньопортове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту, згідно з тарифами, офіційно встановленими портом та/або контейнерними операторами, що офіційно здійснюють свою діяльність на території зазначених портів. При цьому експедитор залишає за собою право зобов`язати клієнта, шляхом виставлення рахунку, здійснити передоплату за послуги, пов`язані з тривалим перебуванням вантажу у порту/на терміналі, які перебувають у порту/терміналі понад безоплатного періоду зберігання вантажу (у контейнерах), встановленого згідно з умовами порту/терміналу/агента контейнерної лінії, у тому числі за послуги за зберігання вантажу (в т.ч. у контейнері) та штраф за понаднормативне використання контейнера (демередж) тощо, до моменту вивезення вантажу з порту/терміналу.
Згідно з підпунктом 4.1.6. пункту 4.1. Договору виконані послуги регламентуються актом виконаних робіт та рахунком експедитора.
ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» 05.02.2025 виставлено ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ» рахунок на оплату №1349 за надання послуг:
- морське перевезення вантажу за межами державного кордону України за маршрутом: Qingdao, Китай Gdansk, Польща. Контейнер/а: MRKU7148652 у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 111 571,50 грн, сума без ПДВ 111 571,50 грн;
- транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення Т1. Контейнер/а: MRKU7148652 у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 64 846,76 грн, сума без ПДВ 64 846,76 грн;
- транспортні послуги по маршруту: м. Гданськ, Польща кордон України м/п Ягодин. Автомобіль: НОМЕР_1 /АС0690ХF у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 53 960,00 грн, сума без ПДВ 53 960,00 грн;
- транспортні послуги по маршруту: м/п Ягодин, Україна м. Дніпро, Україна. Автомобіль: НОМЕР_1 /АС0690ХF у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 65 946,60 грн, сума без ПДВ 65 946,60 грн;
- експедиційні послуги по території України у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 500,00 грн, сума без ПДВ 500,00 грн.
Разом: 296 924,86 грн.
Матеріали справи містять копію платіжної інструкції від 05.02.2025 №2372 на суму 296 924,86 грн, платник: ТОВ «МЕТАЛІНСАЙТ», отримувач: ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ», призначення платежу: «Сплата за транспортно-експедиторські послуги на території України та за її межами згідно рах. №1349 від 05.02.2025.
11.02.2025 сторонами Договору підписаний акт здачі-приймання (надання послуг) №1489 про те, що виконавцем були надані такі послуги:
- морське перевезення вантажу за межами державного кордону України за маршрутом: Qingdao, Китай Gdansk, Польща. Контейнер/а: MRKU7148652 у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 111 571,50 грн, сума без ПДВ 111 571,50 грн;
- транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення Т1. Контейнер/а: MRKU7148652 у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 64 846,76 грн, сума без ПДВ 64 846,76 грн;
- транспортні послуги по маршруту: м. Гданськ, Польща кордон України м/п Ягодин. Автомобіль: НОМЕР_1 /АС0690ХF у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 53 960,00 грн, сума без ПДВ 53 960,00 грн;
- транспортні послуги по маршруту: м/п Ягодин, Україна м. Дніпро, Україна. Автомобіль: НОМЕР_1 /АС0690ХF у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 65 946,60 грн, сума без ПДВ 65 946,60 грн;
- експедиційні послуги по території України у кількості 1 послуга, ціна без ПДВ 500,00 грн, сума без ПДВ 500,00 грн.
Таким чином, суд, зважаючи на надані позивачем документи щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму сплачену за транспортування товару.
Крім того, положеннями пункту 6 частини 2 статті 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником документом є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Відтак, суд вважає безпідставним не врахування під час митного оформлення вказаних рахунків та довідок про транспортні витрати.
За вказаних обставин, суд відхиляє доводи відповідача щодо транспортної складової.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Отже, суд дійшов висновку, що рішення Дніпровської митниці №UA110130/2025/000030/1 від 10.02.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог позивача про скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Оскільки на час прийняття оспорюваної картки відмови у прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були відсутні підстави, передбачені частиною 6 статті 54 МК України, відповідне рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду не те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 5 740,32 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2397 від 04.03.2025, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000030/1 від 10.02.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2025/000078 від 10.02.2025.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛІНСАЙТ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати у розмірі 5 740 (п`ять тисяч сімсот сорок) гривень 32 копійки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар