Справа № 320/26350/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року № 320/26350/23

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить:

- визнати противоправним та скасувати наказ №1057 Головного управління Національної поліції у м. Києві «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських УП в метрополітені ГУНП у м. Києві», виданий (прийнятий) 03.07.2023 про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (01003664) старшого дізнавача відділу дізнання управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві зі служби в поліції;

- визнати противоправним та скасувати наказ №1178 о/с Головного управління Національної поліції у м. Києві «Про особовий склад», виданий (прийнятий) 13.07.2023 про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 старшого дізнавача відділу дізнання управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві зі служби в поліції;

- поновити на посаді старшого дізнавача відділу дізнання управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за весь час вимушеного прогулу з 13.07.2023 по 27.07.2023 в сумі 24 600,80 грн (двадцять чотири тисячі шістсот гривень вісімдесят копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними та підлягають скасуванню через необґрунтованість та недоведеність висновків службового. Вказано, що передумовою застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, має бути порушення службової дисципліни, яке містить склад дисциплінарного проступку, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування, а його висновки мають ґрунтуватись на фактичних обставинах, підтверджуватись належними доказами та не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Утім, позивачем наголошено, що обставини, встановлені в ході службового розслідування про вчинення поліцейським (позивачем) дисциплінарного проступку у вигляді «підриву авторитету до поліції» ґрунтується на відомостях досудового розслідування по кримінальному провадженню, не встановленні у вироку суду, а тому не можуть бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог останній заперечив, вказавши про свідоме грубе порушення службової дисципліни старшим дізнавачем відділу дізнання відділу дізнання управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_1 , яке сталося у зв`язку з ігноруванням останнім вимог законодавства під час виконання посадових обов?язків та призвело до повідомлення слідчим ТУ ДБР, розташованого у місті Києві про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні від 06.06.2022 №0000443. Зазначено, що у ході службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого і п`ятого пункту 1 розділу ІІ та пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, та Присяги працівника поліції. При цьому, наголошено, що наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

До відзиві відповідачем долучено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, в обґрунтування якого зазначено, що спірні правовідносини між позивачем та Головним управлінням Національної поліції у м. Києві мають досить важливе та принципове значення з огляду на обставини справи та предмет спору.

Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду даної адміністративної справи у судовому засіданні, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частин другої та третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Однак, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони може призначити судове засідання за наявності достатніх для цього обґрунтованих підстав.

Відповідно до частини шостої статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, представником відповідача не зазначено встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про здійснення розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У поданих до суду письмових поясненнях відповідачем зауважено, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Зазначено, що реалізація дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни є окремою підставою для звільнення зі служби поліцейського, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду. Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи дисциплінарного стягнення у разі встановлення службовим розслідуванням невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідачем наголошено, що під час проведення службового розслідування не досліджувалось питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

Окрім того, відповідач звернув увагу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, вказавши, що у Єдиному державного реєстрі судових рішень наявний вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2025 у справі № 754/11905/23, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у органах Національної поліції України строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна. Таким чином, відповідач вказує, що вина ОСОБА_2 повність доведена.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з травня 2020 року перебував на службі в поліції на посаді старшого дізнавача відділу дізнання УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві.

На адресу управління головної інспекції ГУ НП у м. Києві 09.06.2023 надійшла інформація про те, що цього ж дня о 13.40, поблизу будинку №14/13 по проспекту Червоної Калини у м. Києві працівниками Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві, затримано капітана поліції ОСОБА_1 за отримання ним неправомірної вигоди у сумі 1500 доларів США та 30 тис. грн. 09.06.2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення обставин справи щодо затримання ОСОБА_1 , відповідно до статей 14, 15, 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом ГУ НП у м. Києві від 09.06.2023 №1117 за наведеним фактом призначено службове розслідування і відсторонено окремих поліцейських УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

За наслідками проведення службового розслідування Т.в.о начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві полковником поліції Дмитром Шумейком 23.06.2023 затверджено Висновок службового розслідування за фактом внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення капітаном поліції ОСОБА_1 , відповідно до якого комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого і п`ятого пункту 1 розділу II та пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 дисциплінарного, статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень Про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, та Присяги працівника поліції, до старшого дізнавача відділу дізнання управління поліції в метрополітені ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 , застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом ГУНП у м. Києві від 03.07.2023 №1057 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських УП в метрополітені ГУНП у м. Києві» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого і п`ятого пункту 1 розділу II та пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, та Присяги працівника поліції поліції, до старшого дізнавача відділу дізнання управління поліції в метрополітені ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.07.2023 №1178 о/с «Про особовий склад» відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Підстава: наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 03.07.2023 №1057 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських УП в метрополітені ГУНП у м. Києві» та довідка-розрахунок управління логістики та матеріально технічного забезпечення від 10.07.2023 №97.

Не погоджуючись з наказами, якими позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції, останній звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення №893), затвердженими наказом МВС України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону №580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктами 8, 14 частини першої статті 22 Закону №580-VIII передбачено, що керівник поліції: скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів поліції; приймає у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.

Згідно з положеннями частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункти 1, 2, 4, 6, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Частинами першою, другою, третьою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом МВС України №893 від 07.11.2018 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі Наказ МВС України № 893) затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Згідно з пуекирм 1 розділу ІІ Наказу МВС України №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Наказу МВС України № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до пункту 1 розділу V Наказу МВС України №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктом 2 розділу V Наказу МВС України №893 службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування.

Згідно з пунктом 4 розділу V Наказу МВС України № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 7 розділу V Наказу МВС України № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з пунктом 13 розділу V Наказу МВС України №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 14 розділу V Наказу МВС України №893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних. Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Частина п`ятнадцята статті 15 Дисциплінарного статуту визначає, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно з частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу управління головної інспекції ГУ НП у м. Києві 09.06.2023 надійшла інформація про те, що цього ж дня о 13.40, поблизу будинку №14/13 по проспекту Червоної Калини у м. Києві працівниками Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві, затримано капітана поліції ОСОБА_1 за отримання ним неправомірної вигоди у сумі 1500 доларів США та 30 тис. грн. 09.06.2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.06.2023 №1117 «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення окремих поліцейських УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві» призначено службове розслідування у формі письмового провадження за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Згідно з Висновком службового розслідування від 23.06.2023 за фактом внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення капітаном поліції ОСОБА_1 , комісією у ході службового розслідування було встановлено, що працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.06.2023 №0000443 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. 09.06.2023 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

З тексту підозри від 09.06.2023 було з`ясовано, що 25.05.2023, о 18:35, за адресою: м. Київ, бульвар Миколи Міхновського, У вестибюлі станції «Дружби народів» Київського метрополітену працівниками поліції було зупинено громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якого під час поверхневої перевірки було виявлено поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. У подальшому, на вказану станцію метрополітену було викликано слідчо-оперативну групу УП в метрополітені ГУНП у м. Києві, до складу якої входив ОСОБА_1 , де останнім у ОСОБА_3 було вилучено зазначений зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Під час службового розслідування комісією було встановлено таке.

« 25.05.2023 відділом дізнання УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000169 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, за фактом зберігання наркотичної речовини. Здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено ОСОБА_1 .

У подальшому, 05.06.2023, близько 09.20, ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 та викликав до свого місця роботи за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня, близько 12:16, поблизу буд. АДРЕСА_1 відбулась зустріч ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , у ході якої останній усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи службове становище, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, висунув вимогу щодо передачі 2,000 доларів США за вчинення дій із залученням інших осіб з підміни вилученої 25.05.2023 у ОСОБА_3 речовини на іншу будь-яку не наркотичну, чи психотропну речовину під час експертизи та не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у зв`язку із закриттям ОСОБА_1 , вказаного кримінального провадження.

У подальшому 09.06.2023, близько 13:30, у дворі будинку АДРЕСА_2 відбулась зустріч між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , де у подальшому після отримання від останнього грошових коштів у розмірі 30 000 гривень та 1500 доларів США (54 852 гривень за офіційним курсом НБУ станом на день вчинення злочину) ОСОБА_1 було затримано працівниками ДБР.

Цього ж дня о 14.57 слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Києві було проведено невідкладний обшук у службовому кабінеті №206 управління поліції в метрополітені ГУ НП у м. Києві за результатами якого було вилучено матеріали кримінального провадження від 25.05.2023 №0000169.

Цього ж дня ОСОБА_1 було затримано у порядку статті 200 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. 10.06.2023 Печерським районним судом м. Києва ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 21.00 по 07.00, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.08.2023 включно.

Згідно відомостей про ознайомлення особового складу відділу дізнання УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві, ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий підпис із вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 допустив грубе порушення Присяги працівника поліції, яке виразилось у формі неділових стосунків із громадянином ОСОБА_3 з метою отримання від останнього неправомірної вигоди та призвело до дій, які ганьблять звання працівника поліції.

Тобто, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100.».

Під час проведення службового розслідування відповідачем було відібрано пояснення у ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції ОСОБА_1 являється суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та згідно поняття «службові повноваження» - це офіційно покладені на особу обов`язки здійснювати виключно службову діяльність, зокрема керівництво службовими справами, вироблення необхідних управлінських рішень, їх реалізація, підготовка та аналіз службової інформації, зайняття службових посад в організаціях, установах, на підприємствах. Службові повноваження надають окремі переваги, надані для ефективного здійснення зазначених обов`язків.

Разом із цим, відповідач дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», щодо заборони використання зазначеними працівниками службових повноважень, свого становища та пов`язаних із цим можливостей, що означає вчинення будь-якої дії (у тому числі прийняття рішення), так і бездіяльність - утримання від вчинення будь-яких дій - під час виконання особою її службових повноважень чи інших обов`язків, які визначають її становище як відповідного суб`єкта.

Таким чином, за результатами опрацювання матеріалів службового розслідування було встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» оскільки особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів, а саме відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Крім того, комісією встановлено у діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини першої статті 37, частини 1 статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», частин першої, другої і п`ятої пункту 1 розділу II IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, а також порушення вимог частини першої статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», у частині сумлінного, компетентного, вчасного, результативного і відповідального виконання службових повноважень та професійних обов`язків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 10.06.2023 у справі №757/2381/23-к ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 21.00 по 07.00, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.08.2023 включно.

Зважаючи на встановлені обставини, дисциплінарна комісія дійшла висновку про порушення позивачем вимог частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого і п`ятого пункту 1 розділу II та пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 дисциплінарного, статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень Про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, та Присяги працівника поліції.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 03.07.2023 №1057 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.07.2023 №1178 о/с «Про особовий склад» відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що уповноваженими особами відповідача правомірно та у повній мірі проведено службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни.

Спір у цій справі виник у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення на поліцейського у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII.

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні вимог частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого і п`ятого пункту 1 розділу II та пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, та Присяги працівника поліції поліції

Суд звертає увагу, що, за твердженнями позивача, відповідачем не досліджена його вина у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. Водночас, позивач не заперечує обставини події, які стали підставою для проведення службового розслідування. Крім того, позивач не вказує, які саме обставини не було враховано дисциплінарною комісію і які саме приписи законодавства порушені відповідачем під час проведення службового розслідування. Відтак, суд визнає вказані доводи необґрунтованими.

Окремо суд звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі по тексту - Закон України №1700-VII).

Положеннями частин першої, другої статті 24 Закону України №1700-VII передбачено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Крім того, пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі по тексту - Правила етичної поведінки) визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194 (далі по тексту - Порядок №100), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Суд зазначає, що згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.03.2019 року (справа за №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Відсутність вироку суду про визнання позивача винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема, в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.

Верховний Суд у рішеннях в аналогічних справах наголошує, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №420/241/20, у постанові від 15.08.2024 у справі №420/5700/23.

Суд враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

На думку суду, порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення, зокрема, позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 по справі №826/1670/18, сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного вбачається, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Також, суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, навіть за відсутності у майбутньому обвинувального вироку суду за результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, суд вважає правильним висновок відповідача щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.03.2023 у справі №320/1206/21.

Відтак, відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону України №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

Як встановлено судом з системного аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відтак, висновки відповідача про застосування до позивача дисциплінарного стягнення здійснені з урахуванням усіх обставин справи та не спростовані фактичними даними, установленими під час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає наявності правових підстав для визнання протиправними та скасування спірних наказів з огляду на їх правомірність.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд зазначає, що оскільки останні є похідними від першої позовної вимоги, то з огляду на висновки суду у цій справі задоволенню також не підлягають.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням викладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позивних вимог позивача.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.