Справа № 420/16814/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 24.10.2024 року включно до 22.04.2025 року включно в сумі 108 357,46 грн.;

- звернути до негайного виконання рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.06.2024 року №922 його було звільнено зі служби в поліції з 21.06.2024 року, внаслідок чого позивач звертався до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24 було скасовано вищезгаданий наказ, поновлено позивача на посаді оперуповноваженого Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, а також стягнуто середній заробіток за період з 22.06.2024 року по 23.10.2024 року. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року рішення суду по справі №420/19793/24 було залишено без змін. Однак, фактично вказане рішення суду в частині поновлення на посаді було виконано лише 23.04.2025 року.

Тобто, на думку позивача, з 23.10.2024 року по 23.04.2025 року включно рішення суду по справі №420/19793/24 в частині поновлення його на посаді не виконувалось, що є затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі та підставою для нарахування середнього заробітку згідно ст.236 КЗпП України.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до суду задля стягнення відповідної суми середнього заробітку за спірний період.

Ухвалою суду по справі №420/16814/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

Під час розгляду справи від представника Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач адміністративний позов не визнає та зазначає, що в резолютивній частині рішення суду від 23.10.2024 року відсутнє пряме зазначення щодо негайного виконання в частині поновлення на службі. Діючи добросовісно і у межах передбачених процесуальних норм, відповідач розцінив це як те, що остаточне вирішення питання про поновлення позивача можливе лише після набрання рішенням законної сили, тобто після завершення апеляційного перегляду. Відсутність відповідної вказівки у рішенні суду першої інстанції та триваюче оскарження створили обґрунтоване переконання, що видача наказу про поновлення має відбутися після підтвердження законності рішення в апеляційному порядку. Таким чином, видання наказу 23.04.2025 року було зумовлено не зволіканням чи протиправною бездіяльністю, а об`єктивними процесуальними чинниками та тлумаченням змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року по справі №420/19793/24. За таких обставин вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь період від моменту ухвалення рішення першої інстанції до фактичного поновлення є необґрунтованими, оскільки не підтверджують наявності протиправної затримки саме з боку відповідача

Ухвалою суду від 11.07.2025 року провадження у справі №420/16814/25 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та в подальшому поновлено ухвалою суду від 15.09.2025 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду, представник Головного управління Національної поліції в Одеській області надіслав до суду витребувані докази по суті спірних правовідносин.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.06.2024 року №922 позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 21.06.2024 року.

Не погоджуючись із вищевказаними обставинами, позивач оскаржив факт свого звільнення в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24 визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області №1446 від 06.06.2024 р. Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області №922 о/с від 21.06.2024 По особовому складу, яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, відповідно до Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції).

Поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з 22.06.2024.

Стягнуто ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2024 по 23.10.2024 включно в сумі 74233,84 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року №420/19793/24 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №420/19793/24 без змін.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24, яке набрало законної сили 27.03.2025 року, позивача було поновлено на попередній посаді з 22.06.2024 року, що підтверджується наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23.04.2025 року №471 о/с.

Посилаючись на вищевказані обставини позивач стверджує, що невиконання рішення суду за період часу з 24.10.2024 року (наступний день після ухвалення рішення суду) по 22.04.2025 року (за день до виконання рішення суду по справі №420/19793/24) включно свідчить про наявність права у позивача на середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, який підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Одеській області, у розмірі 108 357,46 грн. (у розрахунку 181 календарних днів за спірний період).

Враховуючи вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом задля стягнення відповідної суми середнього заробітку за спірний період.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив, та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплені в Кодексі законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII (далі КЗпП України).

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ст.236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналізуючи вищевказане, законодавець передбачає обов`язок роботодавця щодо негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення і цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення такого працівника на роботі.

Такого висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд від 27.03.2025 року по справі №420/17901/24.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року, було поновлено позивача на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з 22.06.2024 року.

Тобто, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24, враховуючи факт його апеляційного оскарження, набрало законної сили 27.03.2025 року.

Враховуючи вищевказане рішення суду, було видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23.04.2025 року №471 о/с, яким позивача було поновлено на попередній посаді з 22.06.2024 року.

Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем допущено затримку виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді з 24.10.2024 року (наступний день після ухвалення рішення суду) по 22.04.2025 року (за день до виконання рішення суду по справі №420/19793/24) включно.

Суд не враховує посилання позивача на необхідність включення до розрахунку періоду з 24.10.2024 року по 27.03.2025, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24 набрало законної сили лише 27.03.2025 року, та не містило в резолютивній частині приписів щодо негайного виконання, а тому розрахунок має бути визначений за період з 28.03.2025 року (наступний день після прийняття постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року по справі №420/19793/24) до 22.04.2025 року.

Тобто, суд погоджується із твердженням сторони відповідача, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області допущено затримку виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді виключно у період з 28.03.2025 року по 22.04.2025 року, що складає 26 днів.

Щодо середньоденної заробітної плати позивача суд зазначає, що в межах провадження по адміністративній справі №420/19793/24 було визначено заробітну плату за останні два місяці у розмірі 36 518,61 грн. та середньоденної заробітної плати позивача у сумі 598,66 грн. (із розрахунку 36 518,61 грн. / 61 день).

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями п.2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок №100) визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Враховуючи вищенаведені положення Порядку №100 суд зазначає, що середній заробіток за затримку виконання рішення суду, який підлягає виплаті позивачу, складає 15 565,16 грн. у розрахунку: 598,66 грн. на 26 робочих днів за період затримки з 28.03.2025 року по 22.04.2025 року включно.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76 КАС України).

Відповідно до положень ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Одеській області на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року, за період з 28.03.2025 року по 22.04.2025 року включно у сумі 15 565,16 грн.

В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з вищенаведених підстав.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/19793/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року, за період з 28.03.2025 року по 22.04.2025 року включно у сумі 15 565,16 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (65080, м.Одеса, вул. Академіка Філатова, 15, корп. А, ).

Суддя О.В. Білостоцький