Справа № 640/5954/20
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року Справа№640/5954/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дії та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-221183-17, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить:

-визнати протиправними дії ГУ ДФС у м. Києві щодо нарахування ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 10 905,18 грн та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-221183-17.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно дійшов висновку про те, що позивач повинен сплачувати у потрійному обсязі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (також далі - ЄСВ), як самозайнята особа, як суб`єкт підприємницької діяльності та як найманий працівник. На думку позивача, у законодавстві відсутні норми, які б регулювали умови та порядок сплати ЄСВ у випадку, якщо фізична особа одночасно є підприємцем та забезпечує себе роботою самостійно, що надає підстави податковому органу "свавільно втручатись" у право власності платників єдиного внеску, яке не засноване на законі. Тому позивач вважає, що оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа КОАС від 15.01.2025 №01-19/474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу № 640/5954/20.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/5954/20 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Крилової М.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/5954/20, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Здійснено заміну відповідача у справі № 640/5954/20 Головне управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України ().

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву зі змісту якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, яким мотивований тим, що відповідно до інформаційних баз даних органів ДПС станом на 06.04.2020 в ІКП ОСОБА_1 за технологічним кодом (71040000) відображено нарахування єдиного внеску за 2017 рік в автоматичному режимі, які особі яка провадить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску за місяць, які підлягають сплаті на загальних підставах, в сумі 8448,00 грн, за квітень-грудень 2018 нараховано щоквартально в автоматичному режимі єдиного внеску на загальну суму 7371,54 грн, за січень-грудень 2019 року нараховано 11016,72 грн. Як фізичній особі-підприємцю нараховано єдиний внесок за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн, та відображено нарахування за січень-березень 2018 року в сумі 2457,18 грн.

Також вказує, що позивачем, як самозайнятою особою, за пеірод з 01.01.2018 по 06.04.2020 було сплачено єдиний внесок на загальну суму 29 293,44 грн та станом на 06.04.2020 року наявні заборгованість у розмірі 10905,18 грн.

У зв`язку з наведеним вище, засобами інформаційної системи органів ДПС, в автоматичному режимі, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 10.05.2019 № Ф-221183-17 та направлено платнику.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 06.12.2012 (Дата запису: 06.12.2012 Номер запису: 0032030) та з 22.03.2018 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення (Дата запису: 22.03.2018, Номер запису: 2032030).

Відповідно до записів Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 обліковується в Раді адвокатів м. Києва з 25.06.2009 року (свідоцтво №3787 від 25.06.2009). (https://erau.unba.org.ua/) та відповідно до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (https://asbn.minjust.gov.ua/ak/list) обліковується як діючий арбітражний керуючий з 28.02.2013 року, свідоцтво № 235.

З березня 2017 року перебував у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням «Захист Бізнесу» (), що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5), яка наявна в матеріалах справи.

04.03.2020 року представника позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом зі змісту якого просила надати інформацію про підстави формування недоїмки, надати відповідні розрахунки та документи.

Листом від 10.02.2020 року № 454/АДВ/26-15-33-09-10 відповідач повідомив, що відповідно до інформаційних баз даних органів ДПС станом на 07.02.2020 в ІКП ОСОБА_1 за технолоічним кодом (71040000) відображено нарахування єдиного внеску за 2017 рік в автоматичному режимі, які особі яка провадить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску за місяць, які підлягають сплаті на загальних підставах, в сумі 8448,00 грн, за квітень-грудень 2018 нараховано щоквартально в автоматичному режимі єдиного внеску на загальну суму 7371,54 грн, за січень-грудень 2019 року нараховано 11016,72 грн, як фізичній особі-підприємцю нараховано єдиний внесок за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн, та відображено нарахування за січень-березень 2018 року в сумі 2457,18 грн. Таким чином, в ІКП ОСОБА_1 , нарахування за кодом платежу 71040000 проведені у відповідності до вимог чинного законодавства. Засобами інформаційної системи органів ДФС в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 15.05.2019 № Ф-221183-17 та направлено платнику.

Позивачем було сплачено єдиний внесок в сумі 29293,44 грн, а через відсутність повної сплати нарахувань з єдиного соціального внеску за платником залишається заборгованість у сумі 10905,18 грн.

У зв`язку з несплатою платником єдиного внеску, податковим органом було сформовано податкову вимогу від 15.05.2019 року № Ф-221183-17, яку було направлено на поштову адресу боржника засобами поштового зв`язку та повернено до податкового органу з відміткою «у зв`язку з закінченням терміну зберігання».

У відповідності до даних ІКП відповідача станом на дату подання позовної заяви за позивачем облікуовується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 10905,18 грн.

Не погоджуючись із зазначеною вимогою про сплату (недоїмки) позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Крім того, пунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено поняттю «працівник», яким є фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Порядок нарахування та сплати єдиного внеску врегульовано, зокрема, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою -підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що метою сплати збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску, зокрема, в разі перебування особи в трудових відносинах з роботодавцем (підприємством, установою, організацією, іншою юридичною особою, утвореними відповідно до законодавства України) цим роботодавцем в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску з боку такої особи.

Судом в цій справі встановлено, що позивач з 25.06.2009 року є адвокатом, що не заперечується між сторонами. На час виникнення спірних правовідносин позивач мав вказаний статус.

Так само, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб, вбачається, що позивачем з січня 2017 року по березень 2018 року сплачувався єдиний внесок.

При цьому, з березня 2017 року перебував у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням «Захист Бізнесу» (), за нього сплачувались відповідні внески з загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає помилковими доводи відповідача, що Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" допускає одночасну сплату єдиного внеску як самим застрахованим, так і страхувальником, оскільки вказане тлумачення норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на якому наполягає ГУ ДПС, щодо необхідності сплати єдиного внеску самозайнятими особами, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином суд погоджується з доводами позовної заяви про відсутність обов`язку позивача щодо сплати ним у відповідному періоді внесків з загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначене свідчить про те, що позовні вимоги є обгрунтованими.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення (вимоги).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дії та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-221183-17, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві № Ф-221183-17 від 15 травня 2019 року про сплату боргу ( недоїмки) по єдиному внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова