Справа № 490/7883/25
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/7883/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 жовтня 2025 року Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Костенко Дмитра Миколайовича інспектора з паркування про визнання дій Інспектора з паркування протиправними , скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 інспектора з паркування про визнання дій Інспектора з паркування протиправними , скасування постанови №MYK 2504810 від 12.06.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так з матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову стосовно позивача було складено 12.06.2025 року.

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом 23.09.2025 року.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивачу необхідно звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та обґрунтуванням поважності причин пропуску строку із відповідними доказами.

Ухвалою від 25.09.2025 року даний позов залишено без руху та надано заявнику в установлений законом строк, з дня отримання ухвали, усунути зазначені недоліки в ухвалі суду.

На адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій заявник зазначає, що суд неправильно трактує норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Заявник вважає, що постанова № MYK 2504810 від 12.06.2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності набирає законної сили лише після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення. Оскільки докази такого вручення відсутні, постанова не набрала законної сили.

На думку заявника, обов`язок доведення протилежного покладається на суб`єкта владних повноважень. Відтак, строк для звернення до суду з позовною заявою ним не пропущено, а затягування розгляду справи є порушенням права на доступ до правосуддя.

Також ззаначає на допущені інспектором порушення норм КУпАП при складанні оскаржуваної постанови та зазначає, що постанова була направлена на іншу поштову адресу, ніж адреса його проживання.

При цьому позивач зазначив суду , що ним не пропущено 10-денний строк звернення до суду з цим позвом, при цьому взагалі не зазначаючи, коли саме він ознайомився чи отримав оскаржувану постанову та не звернувся до суду з клопотанням про поновлення процесуального строку.

У зв`язку з викладеним просить суд прийняти позовну заяву до розгляду.

Суд, дослідивши подану заяву , дійшов висновку, що викладені у ній доводи не свідчать про виконання вимог ухвали суду від 25.09.2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Зокрема, заявником не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі, а саме не подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як встановлено судом, позивача належним чином повідомлено про підстави залишення позовної заяви без руху та наслідки неусунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Оскільки позивач не усунув недоліків позовної заяви у встановлений строк відповідно до ухвали від 25.09.2025 року, таку позовну заяву слід повернути позивачу.

Так, звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними. Крім того, аналогічні правила Кодексом адміністративного судочинства України встановлено і при вирішення питання щодо прийнятності апеляційних та касаційних скарг. Верховний Суду Постанові від 22.08.2022 у справі № 826/2098/18 дійшов висновку, що вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі. При цьому суд зобов`язаний розглянути саме заяву позивача про понволення такого строку.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї. Днем, коли особа дізналася про порушення свого права, є встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії (див. постанови Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справа №813/3756/17, від 12 липня 2023 року у справі № 280/7176/22, від 25 червня 2024 року у справі № 638/1723/16-а, від 28 жовтня 2024 року у справі № 240/33788/22). Також слід враховувати день отримання поштового відправлення, яким особі надіслано рішення, а також обізнаність позивача про те, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 990/139/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 990/12/24).

Отже, при відкритті провадження у справі за адміністративним позовом суд першої інстанції має з`ясувати з урахуванням природи спірних правовідносин, зокрема, питання початку перебігу встановленого законом строку звернення до адміністративного суду та дотримання цього строку позивачем, а інша сторона не позбавлена права доводити, що цей строк пропущено, або заперечувати підстави для поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи незадоволення таких вимог, а також періоду, протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню (див. постанови від 29 листопада 2019 року у справі № 607/1402/16-а, від 27 серпня 2021 року у справі № 820/2703/17).

При цьому встановлення наявності або відсутності факту порушеного права здійснюється під час розгляду справи судом по суті лише у випадку своєчасного звернення до суду або у випадку пропуску строку з поважних причин (див. постанови Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 826/3318/17, від 24 лютого 2023 року у справі № 826/15230/16, від 27 червня 2024 року у справі № 160/3693/24).

Таким чином, процесуальна природа та призначення строків звернення до адміністративного суду фактично сприяє утвердженню презумпції правомірності адміністративного рішення / акта суб`єкта владних повноважень, що зумовлює обов`язок суду при вирішенні питання застосування цих строків звертати увагу не лише на визначені в процесуальних нормах загальні темпоральні умови реалізації права на судовий захист - строк звернення до адміністративного суду та момент обчислення його початку, але й урахувати природу спору у публічно - правових відносинах, де, зазвичай, приватна особа захищається від свавілля держави, відтак судам слід керуватися принципом верховенства права в обов`язковому порядку і при вирішенні питання щодо відмови у такому оскарженні через пропуск строків звернення до адміністративного суду.

За загальним правилом, вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суди мають забезпечити баланс між забезпеченням права на доступ до суду , але не допускаючи при цьому порушення принципу правової визначеності через необґрунтоване поновлення пропущеного строкуза відсутності поважних причин для такої процесуальної дії.

Одним з правових механізмів забезпечення права на суд є передбачена процесуальним законом можливість поновлення судом строку звернення до адміністративного суду у випадку його пропуску позивачем з поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У частині шостій статті 161 КАС України зазначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За такого , відсутність клопотання позивача про понволення строку на звернення до суду, який пропущений як з часу ухвалення постанови 12.06.2025 року, так і з часу її підписання (як зазначає позивач) 07.07.2025 року - позбавляє суд можливості вирішити це питання на стадії відкритят провадження у справі.

При цьому, суд зауважує, що повернення позову не є відмовою у доступі до правосуддя, оскільки позивач не позбавлений можливості пвоторно звернутися до суду з цим позовом , одночасно заявивши клопотання про поновлення строку звернення.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 інспектора з паркування про визнання дій Інспектора з паркування протиправними , скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Гуденко О.А