Справа № 140/7113/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7113/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву щодо наслідків виконання ухвали про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 31.01.2024 по 31.05.2024;

2) зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 31.01.2024 по 31.05.2024.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24 адміністративний позов задоволено частково, вирішено:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 31.01.2024 по 31.05.2024.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 31.01.2024 по 31.05.2024.

Вказане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку, однак постановою Восьмого ААС від 07.11.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, в зв`язку з чим рішення Волинського окружного адміністративного суду в даній справі набрало законної сили 07.11.2024.

Ухвалою від 13.06.2025 було задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 у 30-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали суду подати до суду звіт про виконання рішення суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24.

14.07.2025 судом постановлено ухвалу про встановлення нового строку для подання Військовою частиною НОМЕР_1 звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24 у тримісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.

13.10.2025 на адресу суду надійшла заява (звіт) ВЧ НОМЕР_1 на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 по справі №140/7113/24, яка містила дані щодо поважності причин, які унеможливили своєчасне подання звіту про виконання судового рішення, зокрема:

- військова частина фінансується за рахунок державного бюджету і не володіє вільними коштами для проведення розрахунків, які проводяться виключно на підставі виділення коштів за відповідними бюджетними асигнуваннями

- після одержання письмового погодження ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовою частиною до вищого розпорядника бюджетних коштів щомісячно скеровувались заявки на виділення відповідних бюджетних асигнувань, необхідних для виконання даного рішення суду (заявки від 09.01.2025 № 247вих, від 07.02.2025 № 1193вих, від 08.03.2025 № 1998вих, від 07.04.2025 №2879вих, від 10.05.2025 №3588вих, від 09.06.2025 №4554вих, від 08.07.2025 №5426вих, від 09.08.2025 №6434вих, від 10.09.2025 №7403вих, від 08.10.2025 №8014вих);

- станом на 05.07.2025 військовою частиною НОМЕР_1 фактично нараховано та виплачено (в межах наявних асигнувань) ОСОБА_1 кошти в сумі 150 326,16 грн, з яких 131 469,31 грн зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 після відрахування податків та зборів, що підтверджується Довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів;

- військовою частиною НОМЕР_1 своєчасно було вжито всі необхідні заходи для добровільного виконання рішення суду, постановленого на користь ОСОБА_1 , неправомірні дії/бездіяльність з боку військової частини в даному випадку відсутні, фактично рішення суду не виконано в повному обсязі з об`єктивних, незалежних від військової частини НОМЕР_1 обставин, тобто з поважних причин.

Розглянувши подані заяви та матеріали, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 26.06.2013 року №5-рп/2013, від 13.12.2012 року №18-рп/2012, від 25.04.2012 року №11-рп/2012 висловив позицію, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до положень статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 3821 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Згідно ч.5 ст.382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Відповідно до ч. 10 ст. 382-3 КАС України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Під час розгляду заяви судом встановлено, що вчинені ВЧ НОМЕР_1 дії були спрямовані на фактичне виконання судового рішення у справі №140/7113/24, однак не призвели до його виконання.

Суд вважає, що відповідачем наведено достатні та допустимі докази на підтвердження вжиття ним заходів з метою виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з грошового забезпечення.

Разом з тим, недостатнє фінансування відповідача розпорядником бюджетних коштів вищого рівня не може бути підставою для накладення на керівника ВЧ НОМЕР_1 штрафу за невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку встановити ВЧ НОМЕР_1 новий строк для надання звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24 строком на два місяці з дня отримання цієї ухвали суду.

Керуючись частиною першою статті 237, статтями 248, 382-3823 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Встановити новий строк для подання Військовою частиною НОМЕР_1 звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 у справі №140/7113/24 у двомісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Дмитрук