Справа № 569/18069/25
Суддя: Харечко С. П.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача Скрипнюка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капрала поліції Пристайко Ганни Анатоліївни, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скрипнюк Віталій Радіонович звернувся до поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капрала поліції Пристайко Ганни Анатоліївни, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5515948 від 18.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, провадження у справі закрити, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18 серпня 2025 року о 19 год. 33 хв. поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській обл. капралом поліції Пристайко Ганною Анатоліївною було розглянуто адміністративну справу та винесено постанову серії ЕНА № 5515948 від 28 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Постанову вважає незаконною, тобто такою, що постановлена у порушення норм матеріального та процесуального права. 18.08.2025 року близько 16 год. 30 хв. позивач керуючи автомобілем MERCEDES BENZ SPRINTER д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , рухався автомобільною дорогою М13 з с. Оброшине Львівської області в напрямку м.Мостиська. У місці прилягання автомобільної дороги М13 до автомобільної дороги М11 Львів - Шегині (с. Зимна вода) навпроти стаціонарного поліцейського посту (скріншоти Google Maps), виконавши усі вимоги Правил дорожнього руху, дотримавшись дорожньої розмітки та знаків, перетнувши переривчасту лінію дорожньої розмітки позивач повернув ліворуч на автомобільну дорогу М11 розмістивши автомобіль на смузі розгону. В місці закінчення смуги розгону, виконавши усі вимоги дорожньої розмітки позивач перелаштувався у транспортний потік в напрямку м.Мостиська. Невдовзі позивач почув поліцейську сирену з вимогою про зупинку, перелаштувався та зупинився на узбіччі. До автомобіля, яким керував позивач підійшли два патрульних поліцейських та повідомивши позивача про те, що він порушив ПДР у вигляді перетину суцільної пінії дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє потоки протилежних напрямків озвучили вимогу про пред`явлення передбачених ПДР документів. В свою чергу, позивач заперечив порушення ПДР, наголосив про недотримання патрульними поліцейськими норм ст.ст. 32, 35, 40 ЗУ Про Національну поліцію та повідомив, що надасть документи для огляду після отримання доказів порушення ним ПДР. Патрульні відмовилися надавати докази. «Дебати» продовжувалися до 19 год. 30 хв. В 19 год. 33 хв. відповідач склала на позивача оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення та надала під підпис копію такої. В процесі розгляду справи позивач вчергове наголосив про недотримання патрульними поліцейськими норм ЗУ Про Національну поліцію, просив відкласти розгляд справи, надати можливість скористатися послугами адвоката, повідомив про оскарження дій відповідача в судовому порядку. Як вбачається з зображення перехрестя, дорожньої обстановки, траєкторія руху автомобіля, позивач не мав ні необхідності, ні свідомого наміру, ні можливості порушувати ПДР та перетинати вузьку суцільну лінію розмітки. Тобто, позивач жодними своїми діями не порушував ПДР, отже в його діях не вбачається складу правопорушення, а саме події правопорушення, вини чи необережності. Відхилене клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату унеможливлено отримання правничої допомоги. Спілкування відбувалося без наявності у відповідача увімкненої нагрудної камери поліцейського. В постанові не зазначені його пояснення та заперечення. Як вбачається з оскаржуваної постанови, до неї не додано доказів (відеозапису) на підтвердження обставин вчинення порушення позивачем п.8.5.1 та п.2.4 ПДР, які містять відомості стосовно того, що керований позивачем автомобіль перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Крім того, ненадання відповідачу документів для огляду не узгоджується з тим фактом, що постанова складалася опираючись на дані, що зазначені саме в цих документах. Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, інших доказів на підтвердження порушення позивачем вимог ПДР відповідачем до постанови не додано. А тому враховуючи викладене вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

18.09.2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, за яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. 18 серпня 2025 року близько 16 год. 31 хв., на автодорозі Львів-Шегині, 10км. позивач, керуючи транспортним засобом MERCEDES BENZ SPRINTER, д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.4.а ПДР України. Об`єднано згідно ч.2 ст.36 КУпАП, а саме якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. За вказане порушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Інспектор Управління чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення. Зазначає, що законна вимога інспектора не була виконана, позивач не пред`явив на вимогу поліцейського документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 ( clip-0 ). В позовній заяві Представник позивача зазначає, «що оскаржувана постанова не містить доказів винуватості позивача, до постанови не додано доказів вчинення порушення позивачем п.8.5.1 ПДР України». Вищенаведені твердження представника є невірними, оскільки за приписами пункту 5 розділу IV Інструкції №1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Із наявного відеозапису, clip-0, вбачається, що поліцейська після того, як зупинила автомобіль під керуванням позивача, представилася, пояснила причину зупинку та почала з`ясовувати всі необхідні обставини та питання для початку розгляду справи. Інспектор поліції заявив законну вимогу щодо надання документів для встановлення особи водія. Однак, в силу особистих переконань у власній правоті позивач таку вимогу проігнорував. Невиконання законної вимоги поліцейського є складом самостійного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Відповідачі поліцейський 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капрал поліції Пристайко Ганна Анатоліївна та представник Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 18 серпня 2025 року о 19 год. 33 хв. поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській обл. капралом поліції Пристайко Ганною Анатоліївною було розглянуто адміністративну справу та винесено постанову серії ЕНА № 5515948 від 18 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

З постанови вбачається, що 18 серпня 2025 року близько 16 год. 31 хв., на автодорозі Львів-Шегині, 10 км. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MERCEDES BENZ SPRINTER, д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.4.а ПДР України. Об`єднано згідно ч.2 ст.36 КУпАП. За вказане порушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожньогоруху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України№ 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Підпунктом 8.5.1 пункту 8.1 ПДР встановлено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до пункту 1.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

У розділі 2 ПДР визначені обов`язки і права водіїв мехнічних транспортних засобів.

У пункті 2.1. ПДР зазначено, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водіяна право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», який визначає, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 126).

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові серії ЕНА № 5515948 від 18.08.2025 у графі «до постанови додаються» відсутні посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, з наданих представником відповідача відеозаписів встановлено, що 18.08.2025 року позивач керуючи автомобілем MERCEDES BENZ SPRINTER д.н.з. НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою М13 з с. Оброшине Львівської області в напрямку м.Мостиська. У місці прилягання автомобільної дороги М13 до автомобільної дороги М11 Львів - Шегині (с. Зимна вода) навпроти стаціонарного поліцейського посту. Однак із дослідженого відеозапису не підтверджено, що водій здійснив маневр перестроювання із перетином суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (відсутній факт перетину дорожньої розмітки).

За таких обставин, відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів на спростування доводів позивача та його представника, не доведено правомірність прийнятого рішення з приводу складання постанови про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, а також не були дотримані вимоги п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліції». А тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 139 КАС суд також вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати із сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат, до матеріалів справи долучено: Договір про надання професійної правничої допомоги №85 від 27.08.2025 р.; рахунок-фактура №94 від 14.10.2025 року, акт виконаних робіт від 27.08.2025 року, платіжна інструкція на суму 5000 грн.

Отже, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, доказів у справі, то суд вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 1000.00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241-245, ст. 250, 286 КАС України , суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капрала поліції Пристайко Ганни Анатоліївни, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5515948 від 18.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Поліцейський 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капрал поліції Пристайко Ганни Анатоліївни, адреса: м.Львів, вул.Перфецького, буд.19.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м.Львів, вул.Перфецького, буд.19, .

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2025 року.

Суддя Харечко С.П.