Справа № 638/12281/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р. Справа № 638/12281/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Голована Ярослава Ігоровича на рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 13.08.2025, суддя Подус Г.С., по справі № 638/12281/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 427 від 21.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження по справі закрити.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 13.08.2025 позовну заяву залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про неврахування судом першої інстанції, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів і встановлюють перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання та ст. 37 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», які містять різні питання військового обліку. Постановою не конкретизовано яку конкретно норму порушено позивачем, що впливає на визначення правильності норм, які були порушені та відповідно унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності за порушення таких приписів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 21.06.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 427 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Постановою встановлено, що 21.06.2025 о 16:10 год. по прибуттю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів, а саме довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6326- від 03.09.2024 було виявлено, що останній невчасно прибув до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на облік військовозобов`язаної особи, чим порушив вимоги абз. 7 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1, абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Статтею 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, за змістом оскаржуваної постанови № 427 від 21.06.2025 позивачем порушено правила військового обліку, а саме: невчасне прибуття до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на облік відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6326- від 03.09.2024.

Вказані дії, за висновками відповідача, є порушенням вимог абз. 7 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1, абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Так, відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, проходження служби у військовому резерві.

Згідно з абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Абзацом 6 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних, які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних.

Підпункт 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) визначає обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебувати на військовому обліку.

Як зазначає відповідач, об`єктивну сторону вчиненого позивачем правопорушення складала бездіяльність позивача, яка полягала у не постановленні на військовий облік у семиденний строк після прибуття до нового місця проживання (відповідно до довідки № 6326- ОСОБА_1 03.09.2024 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа у м. Харкові (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ).

Разом з тим, дослідивши зміст зазначеної постанови, колегія суддів зазначає, що остання не містить посилань на конкретну норму законодавства, порушення якої утворює склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності.

Крім того, аналіз перелічених у постанові № 427 від 21.06.2025 норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить про те, що жодна із вказаних норм не містить приписів зобов`язального характеру стосовно військовозобов`язаного на вчинення дій щодо дотримання обов`язку виконання правил військового обліку.

Натомість, обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк стати на військовий облік встановлений ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Втім, порушення вказаного положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до змісту оскаржуваної постанови № 427 від 21.06.2025 не було зазначено як підстава притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не може брати до уваги посилання, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, оскільки не містить вказання норми законодавства, порушення якої позивачем утворює склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, з огляду на що наявні підстави для її скасування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ході судового розгляду справи відповідачем як суб`єктом владних повноважень всупереч положенням ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено того, що оскаржувана постанова відповідача прийнята на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Голована Ярослава Ігоровича - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 13.08.2025 по справі № 638/12281/25 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 427 від 21.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло