Справа № 460/11851/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/11851/24 пров. № А/857/17488/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року в справі № 460/11851/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення 03 квітня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 03 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру пенсії по інвалідності за період з 01.03.2024 на загальну суму 1516,01 грн;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії по інвалідності за період з 01.03.2024 та в подальшому проводити відповідні виплати недоплаченої пенсії в загальній сумі 6060,00 грн, з урахуванням раніше сплачених сум без обмеження кінцевим строком.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 щомісячної державної адресної допомоги до основного розміру пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну адресну допомогу до основного розміру пенсії по інвалідності, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, починаючи з 01.03.2024.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що загальний розмір пенсії позивачки станом на 01.03.2023 становить 2760.00 грн, що складається з : пенсії по інвалідності 1145.19 грн, додаткової пенсії особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (потерпілі) Пост. №112 п.5 56,94 грн, доплати до мінімальної пенсійної виплати - 890.87 грн, доплати на індекс. ЗП для СС 30/35 та/або інв. І гр 207.00 грн, доплати особам, яким не виповнилось 70 років 460.00 грн. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 в адміністративній справі №460/2665/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити з 19.01.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) На виконання рішення суду було здійснено перерахунок пенсії відповідно до якого розмір пенсії ОСОБА_1 з 19.01.2023 по 31.12.2023 становив 6553.89 грн, що складається з : пенсії по інвалідності 1128.95 грн, доплати по суду (стаття 39 ЗУ № 796) від ПМ - 5368.00 грн, додаткової пенсії особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (потерпілі) Пост. №112 п.5 56.94 грн.

На виконання рішення суду згідно з електронною пенсійною справою пенсія позивачки з 01.03.2024 становить 4543.99 грн, що складається з : пенсії по інвалідності 1287.05 грн, доплати по суду (стаття 39 ЗУ № 796) від мін.ЗП - 3200.00 грн, додаткової пенсії особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (потерпілі) Пост. №112 п.5 56.94 грн. Враховуючи викладене, основний розмір пенсії по інвалідності без надбавок становить 1287.05 грн. Тож Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не зменшувало основний розмір пенсії по інвалідності для ОСОБА_1 та виплачує її в повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження з примірником апеляційної скарги позивачка отримала 28.06.2025 засобами поштової кореспонденції (трек №260). Також на виконання пункту 2 частини п`ятої статті 296 КАС України, апеляційну скаргу скеровано безпосередньо апелянтом.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 29.09.2009 отримує пенсію по інвалідності, призначену на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої станом на 01.03.2023 становив (з надбавками) 2760,00 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1145,19 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до мінімальної пенсійної виплати (2093 грн) 890,87 грн; доплата на індексацію ЗП для СС 30/35 та/або інв. І гр 207,00 грн; доплата особам, яким не виповнилось 70 років - 460,00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі №460/2665/23, яке набрало законної сили 12.12.2023, зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити з 19.01.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, в розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

На виконання вказаного судового рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, яка становить:

- з 01.03.2023 (з надбавками) 6653,89 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1145,19 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від ПМ 5368,00 грн; доплата до 100 грн індексації 01.03.2023 83,76 грн;

- з 01.01.2024 (з надбавками) 4485,89 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1145,19 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП 3200,00 грн; доплата до 100 грн індексації 01.03.2023 83,76 грн;

- з 01.03.2024 (з надбавками) 4543,99 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1287,05 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП 3200,00 грн.

23.09.2024 адвокат Сав`як В.В. звернувся до органу Пенсійного фонду в інтересах позивача з адвокатським запитом щодо підстав зменшення суми пенсії позивача після її перерахунку на виконання рішення суду у справі №460/2665/23.

Листом від 26.09.2024 відповідач повідомив на адвокатський запит, що зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 після перерахунку на виконання вищевказаного рішення суду не відбувалось. До виконання судового рішення ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, зокрема, з 01.01.2023 у розмірі 2500,00 грн - відповідно до статей 27, 28, 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 15.09.2021 № 963 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році"; з 01.03.2023 у розмірі 2760,00 грн - відповідно до статей 27, 28, 33 Закону та з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Зазначив, що державна адресна допомога, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, встановлюється до пенсії виключно у разі якщо розмір такої пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2093,00 грн, 2361,00 грн), а щомісячні доплати, передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 963 та від 24.02.2023 № 168, встановлюється до пенсії виключно у разі якщо розмір такої пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає 2500,00 грн та 2760,00 грн - з 01.03.2023.

Вважаючи протиправною поведінку органу Пенсійного фонду щодо зменшення пенсійних виплат після перерахунку пенсії на виконання судового рішення, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Згідно зі ст. 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи. Розмір пенсії по інвалідності визначений на рівні 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону№1058-IV.

Також позивачка отримувала доплату до мінімального розміру пенсії.

Водночас, суд першої інстанції правильно встановив, що виконуючи рішення суду у справі №460/2665/23, відповідач здійснив перерахунок розміру пенсії позивача, згідно з яким з 01.03.2024 розмір пенсії з надбавками становить 4543,99 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1287,05 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП 3200,00 грн.

За таких обставин, суд встановив, що виплачуючи позивачу з 01.03.2024 на виконання судового рішення доплату до пенсії на підставі статті 39 Закону №796-XII, пенсійний орган припинив виплачувати позивачу щомісячну державну адресну допомогу до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, що має наслідком зменшення загального розміру пенсії позивача.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону №796-ХІІ, хоч і виплачується одночасно з основною пенсією, проте, за своєю природою є компенсацією від держави у вигляді соціальної допомоги, гарантованої Конституцією України, а не видом пенсійної виплати, про що зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 17.07.2018 №6-р/2018.

Таким чином, нарахування особі зазначеного підвищення до пенсії не може впливати на обрахунок основного розміру пенсії по інвалідності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно та безпідставно не здійснив нарахування та виплату позивачу щомісячної державної адресної допомоги до основного розміру пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, зменшивши у такий спосіб загальний розмір пенсії позивача, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що частина третя статті 46 Конституції України визначає гарантію, згідно з якою пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Держава взяла на себе зобов`язання створити альтернативні компенсаторні механізми забезпечення достатнього рівня життя за рахунок системи гарантування права на соціальний захист на рівні, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом, шляхом виплати додаткових соціальних допомог, надання безоплатно соціальних послуг, безоплатного або з істотною знижкою отримання права на медичне забезпечення та придбання лікарських засобів, компенсації соціальних витрат тощо.

Саме на виконання своїх зобов`язань у сфері соціального захисту на рівні, не нижчому від прожиткового мінімуму, державою унормовано здійснення соціальних виплат, зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв`язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в інвалідів (у тому числі дітей-інвалідів) прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, та в осіб, яким призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім`ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії та державної соціальної допомоги у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Тобто, щомісячний розмір пенсійних виплат, для цілей нарахування допомоги до мінімального розміру пенсії, розраховується з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством.

Колегія суддів зазначає, що основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон № 796-XII.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18 зробила висновок щодо співвідношення норм статті 39 Закону № 796-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 відновлено право на отримання підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 квітня 2024 року в справі № 240/19227/21 наголосила, що вказане підвищення є доплатою до призначеної пенсії, право на яку залежить від проживання у зоні радіоактивного забруднення. Водночас суб`єктивне право на нарахування та виплату підвищення до пенсії на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ не належить до основних.

Апеляційний суд нагадує, що саме на виконання своїх зобов`язань у сфері соціального захисту на рівні, не нижчому від прожиткового мінімуму, державою унормовано здійснення соціальних виплат, зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян".

Позивачу призначалась та виплачувалася щомісячно державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Водночас після виконання рішення суду у справі №460/2665/23, розмір пенсійної виплати з 19.01.2023 зріс на 5368 грн, а з 01.03.2024 на 3200 грн, у зв`язку з отриманням підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Тобто зазначене підвищення до пенсії підставно враховано пенсійним органом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пенсія позивачу виплачується у відповідності до законодавства, а відтак відсутні підстав для задоволення позовних вимог позивача.

При цьому колегія суддів не може не звернути увагу на чинну редакції Постанови КМУ від 26.03.2008 № 265 (із змінами згідно Постанови № 209 від 25.02.2025), якою установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства і дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, щомісячної доплати до пенсії у зв`язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік) не досягає в осіб з інвалідністю (у тому числі дітей з інвалідністю) прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, та в осіб, яким призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім`ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії та державної соціальної допомоги у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Тобто лише з 1 березня 2025 року доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік), не враховується до розміру щомісячних пенсійних виплат особам з інвалідністю, для встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії та державної соціальної допомоги у сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року в справі №460/11851/24 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 15 жовтня 2025 року.