Справа № 440/3555/25
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3555/25
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області про стягнення коштів, а саме просить: стягнути з Держави Україна на користь позивача грошові кошти у розмірі 680945,10 грн, з яких інфляційні втрати - 638419,90 грн та 3% річних - 42525,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивачка має право на стягнення з огляду на положення статті 625 ЦК України з Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області 680945,10 грн, з яких інфляційні втрати - 638419,90 грн та 3% річних - 42525,20 грн, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області діяло в межах повноважень, визначених діючим законодавством.

09.05.2025 позивач скористалась правом подання відповіді на відзив, у якому підтвердила позовні вимоги.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, позивачка з 11.11.2008 перебувала на обліку в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок.

Грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 2009 року позивачка отримала лише 26.09.2023, загальна сума нарахувань склала - 95230,93 грн.

Як встановлено Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі №554/6088/16-а, позивачка стала на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, під час дії норм постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій".

На виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020 нарахована сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 60227,00 грн та індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008-2009 року, яка становить 35003,93 грн, загальна сума нарахувань становить 95230,93 грн, була профінансована 26.09.2023 у повному обсязі на рахунок позивачки в порядку черговості за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що підтверджується копією листа Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області від 20.05.2024 №04-08-1-10/7454.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №440/11472/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 компенсації за втрачене домоволодіння внаслідок Чорнобильської катастрофи по АДРЕСА_1 . Стягнуто з Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

З огляду на невиплату зазначеної заборгованості у строк, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника щодо кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Водночас, стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 вирішувала питання про те, чи застосовні приписи статті 625 ЦК України до правовідносин, які виникають унаслідок порушення державою обов`язку з виплати відшкодування шкоди у визначеному в чинному рішенні суду розмірі, а саме у разі несвоєчасного виконання такого рішення і дійшла таких висновків:

"За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 5 Закону № 4901-VI).

ЦК України, прийнятий 16.01.2003, набрав чинності 01.01.2004, тоді як Закон № 4901-VI був прийнятий 05.06.2012 та набрав чинності 01.01.2013. Стаття 625 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим кодексом. Так само незмінним залишається припис частини першої статті 5 Закону № 4901-VI, який не встановлює інший, ніж у частині другій статті 625 ЦК України, розмір процентів.

Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до ЦК України (частини перша та друга статті 4 ЦК України).

Оскільки парламент прийняв Закон № 4901-VI після ЦК України, то його приписи не мають суперечити приписам зазначеного кодексу. Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього кодексу (аналогічного підходу дотримав Конституційний Суд України у Рішенні від 13.03.2012 № 5-рп/2012 (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань".

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача - кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3% річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі №335/5729/20.

Як зазначено у відзиві, нарахована сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 60227,00 грн та індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008-2009 року, яка становить 35003,93 грн, загальна сума нарахувань становить 95230,93 грн, була профінансована 26.09.2023 у повному обсязі на рахунок позивачки в порядку черговості за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду відповідно на виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020.

Згідно з розрахунком 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання, наведеним позивачкою в позовній заяві, становить: 638419,90 грн - інфляційних втрат та 42525,20 грн - 3% річних, всього - 680945,10 грн; за період - з 11.11.2008 по 26.09.2023.

Водночас, суд звертає увагу, що компенсація в розмірі трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, за період затримки виконання грошового зобов`язання здійснюється якщо протягом трьох місяців не перераховано кошти за рішенням суду (постанови Верховного Суду від 14.08.2020) про стягнення коштів.

Таким чином, указаний розрахунок трьох відсотків річних здійснюється з 14.11.2020 (3 місяці з дати винесення постанови Верховного Суду від 14.08.2020) по 26.09.2023 (дата виплати коштів), та становить 8194,06 грн.

Розрахунок інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання здійснюється з 14.08.2020 (дати винесення постанови Верховного Суду від 14.08.2020) по 26.09.2023 (дата виплати коштів) та становить 46242,34 грн.

Отже, розрахунок 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання становить 54436,40 грн (8194,06 грн + 46242,34 грн).

З урахуванням наведеного, наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області на користь позивача нараховані інфляційні втрати та три проценти річних на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №554/6088/16-а, у загальній сумі 54436,40 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області (вул. Франка, 5, м. Коростень, Житомирська область, 11500, ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №554/6088/16-а, у загальній сумі 54436,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна