Справа № 640/25064/21
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 жовтня 2025 р. Справа № 640/25064/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Коломієць М.А.,

представника позивача: Луценко Р.О.,

представника відповідача: Міллер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві № та № від 06.04.2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2021 року зупинено провадження в адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/25066/21.

09.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки податкові повідомлення-рішення № та № від 06.04.2021 року є правомірними та такими, що прийняті відповідно до вимог законодавства.

На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825 (в редакції Закону №3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/25064/21 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Свентуху В.М.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №640/25064/21 прийнято до провадження. Даною ухвалою також:

- зобов`язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі;

- запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення щодо актуальності цього спору та процесуальної позиції по суті заявлених позовних вимог.

- запропоновано учасникам справи надати додаткові пояснення по суті заявлених вимог чи заперечень щодо обставин, які стосуються предмету даного спору та які виникли за період розгляду даної справи;

- зобов`язано учасників справи, у разі зміни фактичних обставин у даній справі, вибуття або заміни сторони у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке.

Представником відповідача подано письмові пояснення (вх.№19179/25) у яких вказано, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022 року у справі №640/25066/21 набрало законної сили, а тому перешкод для продовження розгляду даної адміністративної справи немає.

Крім того, у додаткових поясненнях (вх.№19621/25) представник відповідача зазначив, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду провадження у справі поновлено.

Представником позивача подано заяву в якій вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" підтримує заявлені позовні вимоги та просить задовольнити позов повністю.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

Представником Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надано додаткові пояснення у яких звернуто увагу, що наказ від 25.02.2021 № 1676-п, є повністю обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам податкового законодавства, а тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у поданому суду письмовому відзиві та письмових поясненнях.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступне.

26.02.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві було видано наказ №1676-п про проведення фактичної перевірки господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" за адресою: м. Київ, вул. Половецька, 49.

02.03.2021 року на підставі зазначеного наказу посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві видано направлення на перевірку за №3742/26-15-07-07-01 та №3741/26-15-07-07-01.

10 березня 2021 року уповноваженими особами ГУ ДПС у м. Києві здійснено вихід для проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп".

Однак, після ознайомлення з направленням на проведення фактичної перевірки представник ТОВ "Форлайн Груп" за довіреністю Луценко Роман Олександрович відмовився від підпису у направленні на перевірку, про що складено відповідний акт від 10.03.2021 року №62.

Попри це, за результатами перевірки складено акт №0585/26/15/07/37147931 від 19.03.2021 року, в якому зафіксовано порушення:

- пункту 8 статті 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 06.07.1995 року;

- пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року.

Не погоджуючись із актом фактичної перевірки ТОВ "Форлайн Груп" подано заперечення до акта фактичної перевірки №0585/26/15/07/37147931 від 19.03.2021 року.

Однак, листом Головного управління ДПС у м. Києві від 08.04.2021 року заперечення позивача залишено без розгляду.

06.04.2021 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення № та №.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 06.04.2021 року, ТОВ "Форлайн Груп" подано до Державної податкової служби України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення.

Втім, 29.07.2021 року за результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення №17463/6/99-00-06-03-01-06, яким вирішено податкові повідомлення-рішення № та № від 06.04.2021 року залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень), який визначає повноваження контролюючих органів, контролюючі органи мають, зокрема, право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас, згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовані статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 26.02.2021 №1676-п призначено фактичну перевірку господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" за адресою м. Київ, вул. Половецька, 49, починаючи з 10.03.2021 тривалістю 10 діб.

Правовою підставою для призначення вказаної перевірки стали положення підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, тоді як фактичною доповідна записка управління контролю за розрахунковими операціями від 25.02.2021 року №247/26-15-07-07.

Відповідні документи та інформація на підтвердження обґрунтованості призначення перевірки щодо позивача надані відповідачем та дослідженні судом під час розгляду справи по суті.

Суд враховує, що за змістом положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, зазначені правові норми дозволяють проведення фактичної перевірки платника податків, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 06.07.2022 у справі №420/1242/21 та Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2024 у справі №640/22106/22.

Крім того, у постанові від 19.07.2023 у справі № 520/11327/2020 Верховний Суд вказав, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Також, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 12.08.2021 (справа № 140/14625/20), від 10.04.2020 (справа № 815/1978/18), від 05.11.2018 (справа № 803/988/17), від 20.03.2018 (справа № 820/4766/17), від 22.05.2018 (справа № 810/1394/16), від 11.07.2022 (справа № 120/5728/20-а), від 21.12.2022 (справа № 500/1331/21) Верховний Суд вказав, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №460/9415/20 та від 29.05.2025 у справі №420/31410/24.

При цьому, суд зазначає, що проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України може відбуватися не лише щодо підприємств, які є виробниками підакцизних товарів та платниками акцизного податку, а й тих, хто обліковує, зберігає, транспортує або використовує такі товари у господарській діяльності.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги наявну у відповідача податкову інформацію, суд погоджується з тим, що наказ про призначення фактичної перевірки щодо позивача був винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, і під час розгляду справи контролюючий орган довів наявність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених пунктом 80.2 статті 80 ПК України.

Стосовно доводів представника позивача щодо невідповідності додатку №192 до наказу №1676-п про проведення фактичної перевірки господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" вимогам Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві вказує, що відсутність у додатку до наказу печатки контролюючого органу, підпису керівника (або його заступника), а також конкретизації періоду, за який призначено перевірку, свідчить про його протиправність.

Разом із тим, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, вимоги щодо наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення наказу печаткою стосуються саме наказу про проведення перевірки, а не його додатків.

Наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 25.02.2021 №1676-п відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки підписаний начальником Головного управління ДПС у м. Києві Златою Лагутіною та скріплений печаткою контролюючого органу.

Відповідно до пункту 2 зазначеного наказу, забезпечення проведення фактичних перевірок було покладено на начальника Управління контролю за розрахунковими операціями Наталію Алексеєнко, яка, у межах наданих їй повноважень, підписала додаток №192 до наказу.

Таким чином, твердження позивача про підписання додатку неуповноваженою особою є безпідставними.

Щодо посилань позивача на відсутність у наказі та додатку конкретного періоду діяльності, що підлягав перевірці, суд зазначає, що додаток до наказу містить посилання на статтю 102 Податкового кодексу України, якою передбачено право контролюючих органів проводити перевірки за період, що не перевищує 1095 днів (три роки).

Крім того, у додатку до наказу визначено тривалість проведення фактичної перевірки ТОВ "Форлайн Груп" - 10 діб, що відповідає вимогам чинного податкового законодавства щодо строків проведення перевірок.

Отже, наведені позивачем доводи щодо невідповідності додатку №192 до наказу №1676-п вимогам Податкового кодексу України є безпідставними та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Стосовно недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 8 пункту 81.1 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Отже, з аналізу наведених положень абзацу восьмого пункту 81.1 статті 81 ПК України вбачається, що відмова платника податків або його посадових осіб від підпису у направленні на проведення перевірки не є перешкодою для її здійснення.

У такому випадку посадові особи контролюючого органу зобов`язані скласти відповідний акт, який фіксує факт відмови від підпису, і саме цей акт набуває юридичного значення процесуального документа, що підтверджує належне повідомлення платника податків про проведення перевірки.

Таким чином, наявність акта про відмову від підпису у направленні на перевірку створює достатні правові підстави для початку проведення фактичної перевірки, а дії посадових осіб контролюючого органу у такому випадку вважаються такими, що відповідають вимогам податкового законодавства.

У даному випадку посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві 10.03.2021 року складено акт, з якого вбачається, що після ознайомлення з направленням на проведення фактичної перевірки представник ТОВ "Форлайн Груп" за довіреністю Луценко Роман Олександрович відмовився від підпису у направленні на перевірку.

Отже, складення акта від 10.03.2021 року засвідчує факт належного пред`явлення направлення на перевірку та відмову представника ТОВ "Форлайн Груп" від підпису.

В силу абзацу восьмого пункту 81.1 статті 81 ПК України, такий акт є достатньою підставою для початку фактичної перевірки, тому дії посадових осіб контролюючого органу є правомірними.

Щодо направлення начальнику Головного управління ДПС у м. Києві 16.03.2021 року представником ТОВ "Форлайн Груп" заяви, у якій повідомлено про недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Подання зазначеної заяви не може вважатися належним доказом фактичного недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, оскільки вона датована 16.03.2021 року, тоді як перевірка здійснювалась у період з 10.03.2021 по 19.03.2021 року.

Отже, вказана заява подана вже після фактичного початку проведення перевірки, а тому не може свідчити про створення перешкод у доступі посадових осіб контролюючого органу до її проведення.

Сам по собі факт подання такої заяви не підтверджує реального недопуску до перевірки та не спростовує наявність у посадових осіб податкового органу законних підстав для її здійснення.

Судом надано мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного позивачем, інших підстав протиправності, прийнятих податкових повідомлень-рішень позивачем не заявлено, відповідних доказів не надано, а суд не вправі самостійно відшукувати та обирати інші правові підстави позову на які не здійснено посилання позивачем, оскільки такий підхід буде складати порушення принципу диспозитивності.

Відповідно до принципу диспозитивності, що містить частина 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не може виходити за межі цих вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог. Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду.

За наведених обставин суд не вбачає правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 06.04.2021 року прийнятих Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 242, 243, 245, 246, 250, 257, 262, 268-273, 278, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форлайн Груп" (вул. Сверстюка Євгена, 11-А, кімната 413, м. Київ, 02002, );

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення у повному обсязі складено 15.10.2025 року.

Суддя Свентух Віталій Михайлович