Справа № 204/10411/25
Суддя: Чапала Г. В.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/204/66/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Чапали Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Азарян Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 26 вересня 2025 року відповідачем складено постанову №8055 щодо позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Підставою для накладення штрафу стало те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивачу було сформовано направлення від 07 березня 2025 №2859704 для проходження ВЛК для визначення його придатності до військової служби при КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, проте, як зазначено в протоколі та постанові, позивач ВЛК не пройшов. Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у даному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час. Тобто, днем вчинення правопорушення є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня. Таким чином, датою вчинення правопорушення та датою виявлення правопорушення є 07 березня 2025, коли позивач не з`явився до відповідача. За викликом позивач мав прибути у конкретну визначену дату, чого ним здійснено не було, а тому, відповідачу одразу після неприбуття позивача до центру комплектування у визначені дату та час було достеменно відомо про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з цього моменту у відповідача розпочався перебіг строку для накладення адміністративного стягнення. Відповідачем 26 вересня 2025 року складено постанову за вчинення 07 березня 2025 року позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, при цьому на момент складення постанови №8055 від 26.09.2025 сплив тримісячний строк з дня виявлення правопорушення. На підставі викладеного, враховуючи сплив тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 просив суд скасувати оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також просив суд врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58) відносно принципів, пов`язаних з належним здійсненням правосуддя.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також цією ухвалою залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача Горбатова Г.А. зазначила, що відповідачпозов не визнає, виходячи з наступного. Позивач тривалий час безперервно порушував вимоги чинного законодавства України щодо виконання військового обов`язку та правил військового обліку. Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України був складений не пізніше трьох місяців з моменту його виявлення, а саме: 26 вересня 2025 року під час особистого прибуття позивача до відповідача. Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності правомірно. Правопорушення є триваючим, а отже, під час розгляду адміністративної справи посадовою особою застосовується норма закону, яка діє на час виявлення правопорушення. Норми статті 8 КУпАП України для триваючого адміністративного правопорушення не застосовуються. Відповідно до вимог п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та наказу Міністра оборони від 14.08.2022 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», з метою виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію позивач має пройти Позаштатну військово-лікарську комісію (далі ВЛК). Однак в порушення вищезазначених нормативно-правових актів на день винесення оскаржуваної постанови позивач не пройшов ВЛК, про що посадовими особами відповідача 26 вересня 2025 року складений відповідний протокол № 1021 та винесена оскаржувана постанова, що підтверджується відсутністю в матеріалах даної справи відповідної довідки військово-лікарської комісії щодо позивача, яка складається та видається військовозобов`язаному на виконання норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 17.11.2008 року № 402, виданої до дня складання оскаржуваної постанови, тобто до 26 вересня 2025 року. На даний час у відповідача відсутня інформація щодо проходження позивачем ВЛК. Вищезазначені порушення з боку позивача на думку відповідача безперечно свідчать про приховування свого мобілізаційного ресурсу та вчинення на протязі тривалого часу порушень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію і не виконання свого конституційного обов`язку, тобто така поведінка позивача є обтяжуючим фактором для визначення розміру штрафу. З урахуванням зазначеного просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання, призначене на 15 жовтня 2025 року позивач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце засідання був повідомлений належним чином. Жодних заяв на адресу суду не направляв.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, від представника відповідача Горбатової Г.А. за допомогою системи «Електронний суд» 15 жовтня 2025 року надійшло клопотання, у якому просила провести розгляд справи без участі представника відповідача.

Згідно ч.1 ст. 205 КАС, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи факт неявки учасників справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 вересня 2025 року начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 майором юстиції ОСОБА_2 складено протокол №1021 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого громадянин ОСОБА_1 26 вересня 2025 року приблизно о 10 год. 00 хв. в супроводі групи оповіщення прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянин ОСОБА_1 з 26 вересня 2025 року взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на день розгляду справи продовжує перебувати в статусі військовозобов`язаного. Під час взяття на облік було встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянину ОСОБА_1 було сформовано направлення від 07 березня 2025 року № 2859704 для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби при КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 111. Однак, громадянин ОСОБА_1 військово-лікарську комісію не пройшов. Відповідно до ч. 10. ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У графі пояснень до протоколу ОСОБА_1 зазначено, що він не пройшов ВЛК у березні, оскільки перебував на лікарняному, у нього було направлення від сімейного лікаря до невролога, про що він повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 по електронній пошті листом з додатками.

У той же день, 26 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 складено постанову №8055 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

В постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_1 26 вересня 2025 року приблизно о 10 год. 00 хв. в супроводі групи оповіщення прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянин ОСОБА_1 з 26 вересня 2025 року взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на день розгляду справи продовжує перебувати в статусі військовозобов`язаного. Під час взяття на облік було встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянину ОСОБА_1 було сформовано направлення від 07 березня 2025 року № 2859704 для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби при КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 111. Однак, громадянин ОСОБА_1 військово-лікарську комісію не пройшов. Відповідно до ч. 10. ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Діяння гр. ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанова КМУ від 30.12.2022 року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням, у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Щодо дотримання строків притягнення позивача до відповідальності, суд виходить з наступного.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Приписом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці зокрема з метою направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Отже, характерною ознакою вчинення триваючого правопорушення є те, що час його вчинення не обмежується якимось моментом у часі або конкретною датою, а час його вчинення характеризується тривалим часовим періодом і завершується або припиненням правопорушення особою самостійно, зокрема виконання нею обов`язку, або притягненням її до відповідальності, або скасування закону, який визнає таке діяння правопорушенням.

При цьому. відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Обов`язок прибути для проходження ВЛК виник у позивача 07 березня 2025 року (на підставі сформованого направлення №2859704), про що зазначено у постанові по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 кУпАП від 26 вересня 2025 року №8055, та не заперечується відповідачем.

Враховуючи, що виклик позивача на 07 березня 2025 року, здійснено ІНФОРМАЦІЯ_5 , у направленні зазначено дату початку медичного огляду 07 березня 2025 року, а позивач не з`явився за вказаним викликом до відповідного закладу, у той час як відповідно до п. 2.8.6 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. №402, строки проведення медичних оглядів не можуть перевищувати 4 днів, відповідно 10 березня 2025 року сплив строк проходження вказаного медогляду, в зв`язку із чим відповідач був безпосередньо обізнаний про таку неявку, відповідно 10 березня 2025 року є датою вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином суд не погоджується із доводами відповідача про те, що вказане правопорушення є триваючим, зважаючи на наявність точного часового періоду, протягом якого військовозобов`язаний має виконати відповідний припис. Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Наведений висновок узгоджуються з висновками Верховного Суду, зробленими у постанові від 17.07.2019 року по справі №601/952/16.

Відносно дати виявлення вказаного правопорушення, то зважаючи на те, що виклик позивача на 07 березня 2025 року, здійснено ІНФОРМАЦІЯ_5 , а оскаржувану постанову №8055 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , від 26 вересня 2025 року винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже суд не погоджується із доводами позивача про те, що датою виявлення вказаного правопорушення є 07 березня 2025 року, адже орган який здійснив виклик, та орган який наклав стягнення не співпадають.

Відповідач зазначає, що 26 вересня 2025 року, під час взяття на облік ІНФОРМАЦІЯ_6 було встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянину ОСОБА_1 було сформовано направлення від 07 березня 2025 року № 2859704 для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби при КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР за адресою: АДРЕСА_1 , а також що громадянин ОСОБА_1 станом на 26 вересня 2025 року військово-лікарську комісію не пройшов. Доказів того, що вказане порушення було виявлено, або могло бути виявлено відповідачем раніше суду не надано.

У той же час, надаючи правову оцінку діям відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як слідує з наданих суду копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 26 вересня 2025 року начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 майором юстиції ОСОБА_2 складено протокол №1021 про адміністративне правопорушення, і у той самий день 26 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №8055 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності.

Таким чином, строки повідомлення позивача про розгляд справи відповідачем не дотримано. Окрім того, у графі пояснень до протоколу ОСОБА_1 зазначено, що він не пройшов ВЛК у березні, оскільки перебував на лікарняному, у нього було направлення від сімейного лікаря до невролога, про що він повідомив Новокодацький ТЦК по електронній пошті листом з додатками. Перевірити вказані обставини суд позбавлений можливості, оскільки сторонами не надано відповідних доказів, що підтверджують, або спростовують їх.

У постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а вказано на те, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а.

Вищевказані обставини є підставою для визнання протиправною оскаржуваної постанови та її скасування, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналізуючи обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України. Інші аргументи позивача, визначені ним як підстави позовних вимог, не мають вирішального значення для розгляду справи по суті та не спростовують висновків суду про задоволення позову.

Щодо позовної вимоги закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, суд має відзначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 року в справі №601/952/16 відзначив, що «закриваючи провадження в адміністративній справі суд першої інстанції вийшов за межі процесуальних повноважень, адже відкриття та вчинення адміністративного провадження у сфері забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації належить до дискреційних повноважень відповідача.

Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 284 КУпАП України визначає види постанов по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, постанову про закриття справи.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може мати місце лише в рамках розгляду справи у порядку, визначеному КУпАП.

Приймаючи постанову про закриття провадження у справі по адміністративній справі відносно позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права та ухвалив в цій частині незаконне рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення».

Враховуючи зазначені обставини, у частині вимог закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову №8055 від 26 вересня 2025 року, винесену начальником Центрально-Чечелівського об`єднаного районного у м. ІНФОРМАЦІЯ_7 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Повний текст рішення складено 15.10.2025 року.

Суддя