Справа № 460/3120/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2025 року м. РівнеСправа №460/3120/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 №66 від 21.01.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

зобов`язати відповідача-1 призначити та виплачувати позивачу з 17.09.2024 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який до 01.1.2015 відносився до зони посиленого радіологічного контролю (4 категорія). В цілому позивач проживає на такій території понад 25 років. 03.12.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте органом Пенсійного фонду відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, визначених ч. 2 ст. 55 вищевказаного Закону. Позивач вважає, що з отриманням статусу потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи, який підтверджується відповідним посвідченням категорії 4, вона набула право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи. Крім того, зазначила, що для призначення такої пенсії вона має необхідну кількість років страхового стажу. За наведених обставин, вважає, що відповідач-2 протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 25.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачами відзиву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у визначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи у цей період. Для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років (у разі підтвердження права на відповідне зниження) необхідний страховий стаж повинен становити не менше 26 років. Страховий стаж позивача становить 32 роки 1 місяць 17 днів. Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 позивач має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4. За змістом довідки від 25.10.2024 № 513 виконавчого комітету Малинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, позивач зареєстрована і проживає в с. Малинськ Березнівського району Рівненської області з 26.09.1969 по 10.09.1986, з 17.08.1987 по 02.01.1989, з 09.10.1989 по даний час, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Окрім того, згідно з записами диплому НОМЕР_2 позивач навчалася на денній формі з 01.09.1986 по 17.07.1987 в СПТУ № 11, м. Рівне, що не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Із записів трудової книжки від 20.07.1987 НОМЕР_3 встановлено, що позивач з 20.07.1987 по 21.03.1996 працювала на Рівненському заводі Газотрон, територія якого не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Постійне місце роботи/навчання позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживання, відтак факт навчання в Рівненському СПТУ № 11, роботи на Рівненському заводі Газотрон заперечує факт проживання її у зоні посиленого радіологічного контролю в (с. Малинськ) в цей період з 01.09.1986 по 17.07.1987, з 20.07.1987 по 21.03.1996. Таким чином, позивачем підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 лише - 2 місяці 8 днів. Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-XII від 28.02.1991 із зниженням пенсійного віку на 5 років, у зв`язку із не підтвердженням проживання (роботи) станом на 01.01.1993 не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю. Вважає, що при прийнятті такого рішення відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог з аналогічних підстав, викладених у відзиві відповідачем-1. Крім того, зазначив, що в результаті розгляду заяви та наданих документів ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону №796 з 18.09.2024 (розпорядження про призначення пенсії від 09.12.2024) із врахуванням періодів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (Рівненська область, Березнівський район, с. Малинськ): з 24.06.1986 по 10.09.1986 - 0 років 02 місяці 17 днів; з 17.08.1987 по 02.01.1989 - 01 рік 04 місяці 16 днів; з 09.10.1989 по 31.12.2014 - 25 років 02 місяці 23 дні. Вищезазначені періоди зараховано як проживання в зоні посиленого радіологічного контролю згідно з довідкою від 25.10.2024 № 513, виданою виконкомом Малинської сільської ради Рівненського району Рівненської області. ГУ ПФУ в Рівненській області звернулося листом від 13.01.2025 № 1700-0305-9/1828 до відповідача-2 з проханням переглянути рішення про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ ОСОБА_1 . При перевірці ЕПС ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Рівненській області виявлено, що згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20.07.1987 ОСОБА_1 з 01.09.1986 по 17.07.1987 навчалася в м. Рівне СПТУ-11 та згідно із записами трудової книжки від 20.07.1987 НОМЕР_3 з 20.07.1987 по 21.03.1996 працювала на Рівненському заводі "Газотрон", територія якого не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, тому не підтверджено проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю 4 роки до 01.01.1993. У зв`язку з цим відповідачем-2 переглянуто періоди проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, а саме враховано періоди проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (Рівненська область, Березнівський район, с. Малинськ): з 24.06.1986 по 31.08.1986 - 0 років 02 місяці 08 днів; з 21.03.1996 по 31.12.2014 - 18 років 09 місяців 11 днів. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 1 місяць 17 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Тривалість проживання на території зони посиленого радіологічного контролю склала 18 років 11 місяців 19 днів, станом на 01.01.1993 - 02 місяці 08 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. З огляду на викладене, відповідач-2 вважає, що спірне рішення від 21.01.2025 № 066 про відмову у призначенні позивачу пенсії прийняте правомірно. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Малинськ Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 (дублікат), виданого 05.10.1998 Рівненською обласною державною адміністрацією замість посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 4).

За змістом довідки від 25.10.2024 №513, виданої виконавчим комітетом Малинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, позивач зареєстрована та постійно проживає в с. Малинськ Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області у періоди з 26.09.1969 по 10.09.1986, з 17.08.1987 по 02.01.1989 та з 09.10.1989 по теперішній час.

03.12.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказану заяву відповідно до вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності передано для розгляду ГУ ПФУ в Полтавській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 10.12.2024 №66 позивачу призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ГУ ПФУ в Рівненській області звернулося до ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 13.01.2025 №1700-0305-9/1528 з проханням переглянути рішення про призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку від 10.12.2024 №66, вказавши, що відповідно до наданих документів позивач з 01.09.1986 по 17.07.1987 навчалася, а з 20.07.1987 по 21.03.1996 працювала в місті Рівне, територія не відноситься до зони радіоекологічного контролю, тому не підтверджено проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю 4 роки до 01.01.1993.

За наслідками повторного опрацювання заяви позивача від 03.12.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 21.01.2025 №66 (на заміну рішення від 10.12.2024 №66), яким відмовлено у призначенні позивачу пенсії з підстав не підтвердження факту проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 4 роки. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 1 місяць 17 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Тривалість проживання на території зони посиленого радіологічного контролю склала 18 років 11 місяців 19 днів, станом на 01.01.1993 - 02 місяці 08 днів, що не дає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Вважаючи вказане рішення органу Пенсійного фонду протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії не може перевищувати 5 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, суд враховує, що згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні (п. 2.22 розділу ІІ Порядку №22-1).

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч. 1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч. 4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане 05.10.1998 Рівненською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

Згідно з п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 №44 (яка була чинною на момент видачі позивачу посвідчення), громадянам, віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В - громадянина, який постійно працює і проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими чинним законодавством.

За змістом п. 2 п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), яка чинна на сьогодні, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №551 чітко визначено, що саме посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, надаючи особі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за нею право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Велика Палата Верховна Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 зазначила, що: …право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що видача позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) надає позивачу право користуватися пільгою на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком, передбаченою ст. 55 Закону №796-XII, за умови проживання станом на 01.01.1993 на території зони посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років (абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII).

Разом з тим, вищевказане посвідчення не підтверджує факт проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років, оскільки відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони посиленого радіологічного контролю засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17, від 10.04.2019 у справі №162/760/17 та постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17, від 26.07.2023 у справі №460/2589/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_5 дає їй право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII, у разі підтвердження факту постійного проживання, постійного працевлаштування чи постійного навчання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 4 років з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року.

Аналізуючи положення абзацу 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.05.2025 у справі № 460/658/24 виснував, що підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи). Наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Відтак, вагомим у цьому випадку є встановлення факту фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Суд встановив, що згідно з довідкою від 25.10.2024 №513 позивач з 26.09.1969 по 10.09.1986, з 17.08.1987 по 02.01.1989, з 09.10.1989 по теперішній час зареєстрована та проживає в с. Малинськ Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Малинськ Березнівського району Рівненської області відноситься до 4 зони посиленого радіологічного контролю.

При цьому, суд враховує, що пунктом 2 розділу І Закону України від 28.12.2014 №76-VIII у статтю 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27.02.1991 №791а-ХІІ внесено зміни, якими абзац 5 частини другої статті 2 цього закону виключено. Зазначені зміни набрали законної сили з 01.01.2015.

Отже, з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27.02.1991 №791а-ХІІ.

Таким чином, довідкою від 25.10.2024 №513 охоплюються періоди проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 10.09.1986, з 17.08.1987 по 02.01.1989, з 09.10.1989 по 31.12.2014.

Оцінюючи доводи відповідачів про те, що при визначенні періоду проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано періоди навчалася в м. Рівне СПТУ-11 з 01.09.1986 по 17.07.1987, а також трудової діяльності на Рівненському заводі "Газотрон" з 20.07.1987 по 21.03.1996, територія якого не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, суд враховує таке.

У постанові від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23 Верховний Суд зазначив, що …виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення, зокрема, у зв`язку із постійним проживанням в такій місцевості, з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини, суди попередніх інстанцій не здійснили перевірку факту постійного проживання позивача за місцем його реєстрації, а також не надали належної оцінки наявним у матеріалах справи документам, зокрема, копії паспорту і трудової книжки ОСОБА_1, які можуть містити інформацію, що підтверджує або спростовує факт постійного проживання позивача в зоні радіоактивного забруднення.

Таким чином, адміністративний суд при розгляді справ цієї категорії має здійснити перевірку факту постійного проживання позивача за місцем його реєстрації, а також надати належну оцінку наявним у матеріалах справи документам, зокрема, копії паспорту і трудової книжки, які можуть містити інформацію, що підтверджує або спростовує факт постійного проживання позивача в зоні радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що згідно з дипломом НОМЕР_2 , виданим 20.07.1987, позивач навчалася в СПТУ-11 м. Рівне з 01.09.1986 по 17.07.1987.

Записами в трудовій книжці серії НОМЕР_6 (дата заповнення 20.07.1987) стверджено, що у період з 01.09.1986 по 20.07.1987 (10 місяців 20 днів) позивач навчалася в Рівненському СПТУ-11 (запис №1); у період з 20.07.1987 по 21.03.1996 здійснювала трудову діяльність на Рівненському заводі ім. 60-річчя Жовтня, який у 1992 році перейменовано в Рівненський завод «Газотрон», а у 1995 році у Відкрите акціонерне товариство «Рівненський завод «Газотрон» (записи №2 - №7).

Місто Рівне до зони радіоактивного забруднення не відноситься.

Суд вважає, що віддаленість місця навчання та роботи позивача в місті Рівному від її зареєстрованого місця проживання виключає можливість фактичного проживання позивача у спірні періоди в зоні посиленого радіологічного контролю - в с. Малинськ Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області. Докази протилежного в матеріалах судової справи відсутні, а на їх існування позивач не покликається.

У постанові від 18.03.2025 у справі №460/27065/23 Верховний Суд вказав, що наявність у позивача посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія) не є безумовною підставою, яка автоматично підтверджує право позивача на зменшення його пенсійного віку та призначення пенсії за пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII, позаяк положенням цієї норми чітко встановлені підстави, за яких пенсійний вік зменшується, а пенсія призначається зі зменшенням пенсійного віку, а зокрема якщо особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Отже, період перебування особи (навчання, роботи) на території, яка не віднесена до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, не може бути зарахований до періоду проживання (навчання та період роботи) на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, відомості щодо проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю с. Малинськ Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області у періоди з 01.09.1986 по 10.09.1986, з 17.08.1987 по 02.01.1989 та з 09.10.1989 по 21.03.1996, зазначені в довідці органу місцевого самоврядування від 25.10.2024 №513, не узгоджуються з матеріалами судової справи щодо фактичного навчання та роботи позивача в радіаційно чистій зоні, а тому такі періоди не підлягають врахуванню при призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 по 31.08.1986 - 4 місяці 6 днів; з 22.03.1996 по 31.12.2014 - 18 років 9 місяців 10 днів, що в сукупності становить 19 років 1 місяць 16 днів, з яких 4 місяці 6 днів проживання станом на 01.01.1993.

Оскільки станом на 01.01.1993 позивач не проживала, не навчалася і не працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, то правових підстав для зменшення пенсійного віку позивача та призначення пенсії за абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII вона не набула.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 18.03.2025 у справі №460/27065/23, який враховано судом при вирішенні цієї справи.

Суд зазначає, що доводи позивача ґрунтуються на тому, що саме посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), є основним документом, який підтверджує факт проживання або роботи позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом не менше 4 років до 01.01.1993.

Однак, з підстав, зазначених вище по тексту судового рішення, такі аргументи позивача судом відхиляються, як такі, що не відповідають матеріалам судової справи, а також не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду в зазначеній категорії судових спорів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач-2 правомірно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, не порушуючи прав та законних інтересів особи.

Суд зазначає, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать на користь висновку, що на час виникнення спірних правовідносин позивач не набула права на призначення пенсії за віком, отже її права та законні інтереси не були порушені відповідачем внаслідок прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська обл., 36014. ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927)

Повний текст рішення складений 16 жовтня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко