Справа № 320/9240/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 жовтня 2025 року справа №320/9240/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Франковської А.Р., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПРАН" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось через підсистему "Електронний Суд" звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕПРАН" із позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706, яким зменшено товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕПРАН" () від`ємне значення за січень 2024 року в розмірі 34 729 403 грн;

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 14.08.2024 №37868/0411, яким зменшено товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕПРАН" () від`ємне значення за червень 2024 року в розмірі 34 728 839 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову.

02.04.2025 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 24.03.2025 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду. Призначено підготовче засідання на 10.07.2025.

13.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.06.1015 представником позивача через підсистему "Електронний суд" подано відповідь на відзив.

13.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про залишення без розгляду позовну заяву ТОВ "ТЕПРАН" відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 08.05.2024 №233640706 через пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки датою вручення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є 15.05.2024, у той час як до суду позивач звернувся 13.02.2025.

07.07.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем подано заперечення щодо клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із необхідністю витребування доказів від відповідача, а саме доказів направлення (вручення) оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми В4 №233640706 від 08.05.2024 - копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінгом 3329, в якому було направлено на адресу позивача вказане ППР, а також копію конверта із квитанцією АТ "Укрпошта" та довідкою поштового зв`язку форми 20.

У підготовче судове засідання, призначене на 17.07.2025, з`явились представники сторін.

У підготовчому судовому засіданні 17.07.2025 представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 №233640706.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалено протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення №233640706 від 08.05.2024 та докази поважності причин його пропуску.

28.07.2025 через підсистему "Електронний Суд" надійшла заява позивача про поновлення процесуального строку від 25.07.2025, в якій представник ТОВ "ТЕПРАН" зазначає, що не мав можливості своєчасно звернутися до суду з позовною заявою про оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 №233640706 через об`єктивні фінансові труднощі. Зокрема, у період, коли мав бути поданий позов, на рахунках товариства були відсутні кошти, що підтверджується фінансовою звітністю, карткою рахунку 311 та банківською випискою. Причиною фінансової неспроможності позивач вказує включення підприємства у 2020 році до переліку ризикових суб`єктів господарювання, що призвело до блокування податкових накладних і, як наслідок, до відмови контрагентів здійснювати господарські операції.

Позивач також посилається на наслідки повномасштабного вторгнення Російської Федерації, внаслідок чого були втрачені логістичні зв`язки, а господарська діяльність фактично припинилася. Це, на думку позивача, унеможливило сплату судового збору та подання позову щодо визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706 у встановлений строк.

Окремо зазначено, що чинне законодавство не передбачає можливості для юридичних осіб звертатися із заявами про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, що також обмежило доступ до суду. Позивач посилається на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини (зокрема, у справі "Креуз проти Польщі"), які наголошують, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до правосуддя.

Позивач стверджує, що одразу після укладення договору про надання правової допомоги з представником, позов було подано у найкоротші строки, а судовий збір сплачено представником. Таким чином, усі дії, необхідні для звернення до суду, були вчинені без зволікань після усунення перешкод.

Крім того, позивач обґрунтовує, що строк звернення до суду має обчислюватися з моменту фактичного отримання податкового повідомлення-рішення, а не з дати його формального направлення. Позивач посилається на пункт 56.18 статті 56 ПК України та практику Верховного Суду (справа №500/2486/19), згідно з якою перебіг строку починається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Позивач наголошує, що до моменту отримання рішення не мав інформації про зміст перевірки, суму донарахувань та не міг сформувати правову позицію для звернення до суду.

Ці доводи позивач просить врахувати при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706.

02.09.2025 через підсистему "Електронний Суд" надійшли письмові пояснення позивача (додатково до клопотання про поновлення строку звернення до суду) від 01.09.2025, відповідно до яких ТОВ "ТЕПРАН" розширює свою аргументацію щодо поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706, надаючи додаткові фактичні та правові обґрунтування.

Позивач наголошує, що на момент отримання податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 №233640706 на рахунках товариства були відсутні кошти, що підтверджується банківською випискою та карткою рахунку.

Крім того, акцентується, що в період з 2022 року на підприємстві було працевлаштовано лише одну особу директора підприємства, що підтверджується наданими штатними розписами за 2022-2025 роки, довідкою про фактичну кількість працівників, довідкою про фактичну наявність працевлаштованих осіб на підприємстві.

Позивач також зазначає, що одразу після укладення договору про надання правової допомоги з представником, було здійснено сплату судового збору та подано позовну заяву, у тому числі щодо визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706. Це, на думку позивача, свідчить про відсутність зволікання та про належне використання процесуальних прав.

У цьому зв`язку позивач просить суд поновити строк звернення до суду в частині визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706, яким зменшено товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕПРАН" від`ємне значення за січень 2024 року в розмірі 34 729 403 грн з урахуванням викладених обставин.

З`ясовуючи питання щодо дотримання позивачем строку на звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706, суд зазначає таке.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статті 5 КАС України дозволяє дійти висновку, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, який повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення за захистом порушених прав у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 20.02.2025 у справі №420/11229/24.

Верховний Суд також звертає увагу на те, що при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку звернення до суду до дати звернення до суду вперше.

Держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що одними із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland, рішення від 19.06.2001, заява №28249/95), право на суд не є абсолютним, однак фінансові бар`єри не повинні бути такими, що позбавляють особу реальної можливості звернутися до суду. Судовий збір, як інструмент фіскальної та дисциплінарної політики, не може перетворюватися на засіб обмеження доступу до правосуддя для економічно вразливих суб`єктів.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У цьому зв`язку судом береться до уваги кадрова ситуація позивача, що склалась у період з 2022 по 2025 роки, яка має істотне значення для оцінки можливості реалізації позивачем процесуальних прав. Із наданих доказів, а саме: довідки від 29.08.2025 №28/08-2, штатних розписів №3-Ш, який вводився в дію з 01.01.2022, №4-Ш який вводився в дію з 01.01.2023, №4-Ш який вводився в дію з 01.01.2024, №4-Ш який вводився в дію з 01.01.2025, вбачається, що протягом тривалого періоду (близько трьох років) єдиною штатною одиницею в ТОВ "ТЕПРАН" був директор товариства. Відсутність інших працівників, зокрема фахівців у сфері бухгалтерського обліку, правового забезпечення, документообігу, адміністративного та технічного забезпечення, свідчить про кадрову обмеженість, яка є критичною для суб`єкта господарювання, що здійснює постійну діяльність.

Суд вважає за необхідне наголосити, що директор товариства, як єдиний працівник, виконував функції, які за звичайних умов розподіляються між окремими структурними підрозділами або щонайменше кількома спеціалістами. Зокрема, на нього покладалося одночасне здійснення: стратегічного управління підприємством; ведення господарської діяльності; забезпечення бухгалтерського обліку та податкової звітності; здійснення комунікації з контролюючими органами; ведення внутрішнього документообігу; організація договірної роботи; юридичне представництво інтересів товариства; аналіз нормативних актів та актів індивідуальної дії; підготовка процесуальних документів тощо.

Такий обсяг обов`язків, покладений на одну особу, створює надмірне навантаження, яке за своєю природою є не лише складним, але й юридично обмежувальним щодо можливості своєчасного реагування на дії суб`єкта владних повноважень. Суд визнає, що в умовах відсутності належного кадрового забезпечення директор не мав об`єктивної можливості оперативно здійснити правовий аналіз податкового повідомлення-рішення, оцінити його правові наслідки, сформувати правову позицію, отримати кваліфіковану правову допомогу та підготувати позовну заяву в межах строку, визначеного статтею 122 КАС України.

Суд також враховує, що зазначена кадрова ситуація була зумовлена не суб`єктивним вибором позивача, а об`єктивними економічними обставинами, зокрема тривалою фінансовою неспроможністю підприємства, що унеможливлювала залучення додаткових працівників. Відсутність ресурсів для формування мінімального функціонального штату не може розцінюватися як недобросовісна поведінка, оскільки позивач, діючи в межах наявних можливостей, вжив заходів для забезпечення безперервності діяльності товариства.

У цьому контексті суд посилається на принцип добросовісного користування процесуальними правами, закріплений у статті 45 КАС України, відповідно до якого учасники процесу повинні діяти сумлінно, без зловживання процесуальними правами, але також мають право на реалізацію своїх процесуальних гарантій у межах обставин, що не залежать від їх волі. Відсутність кваліфікованого персоналу, у поєднанні з фінансовою неспроможністю, є саме такими обставинами, що об`єктивно обмежували можливість позивача реалізувати своє право на судовий захист у встановлений законом строк.

Суд також бере до уваги, що позивач, усвідомлюючи наявність кадрової перешкоди, вжив належних заходів для її усунення: уклав договір про надання правової допомоги з представником, здійснив сплату судового збору та подав позовну заяву. Така поведінка свідчить про добросовісність дій позивача, його прагнення реалізувати право на судовий захист, а також підтверджує відсутність наміру зловживати процесуальними правами чи затягувати процес.

Крім того, слід зазначити, що в постанові від 15.05.2018 у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".

Разом з тим, на відміну від суб`єкта владних повноважень, який діє від імені держави та зобов`язаний забезпечити належне урядування, приватна юридична особа не має доступу до бюджетних механізмів фінансування судових витрат, а її фінансова спроможність залежить виключно від результатів господарської діяльності. У зв`язку з цим, оцінка обставин, пов`язаних з фінансовою неспроможністю приватного суб`єкта, має здійснюватися з урахуванням принципу рівного доступу до правосуддя, закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У цій справі позивачем надано докази, що підтверджують відсутність коштів на рахунках товариства в період, коли спливав строк звернення до суду. Зокрема, банківська виписка та картка рахунку, наявні в матеріалах справи, свідчать про нульовий залишок на рахунку позивача, а також про відсутність надходжень, які могли б забезпечити сплату судового збору. Позивач пояснює, що фінансове становище було спричинене включенням його до переліку ризикових платників податків, що призвело до блокування податкових накладних, втрати контрагентів і фактичного припинення господарської діяльності. Ці обставини не залежали від волі позивача та мали тривалий характер, що унеможливлювало здійснення процесуальних дій у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу, що положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" та статті 5 КАС України передбачає обов`язок сплати судового збору як передумову для відкриття провадження у справі.

Фінансовий стан юридичної особи, підтверджений відповідними документами, свідчить про тривалу відсутність коштів на рахунках, що об`єктивно ускладнювало здійснення будь-яких дій, пов`язаних із підготовкою та реалізацією правового захисту. Така фінансова неспроможність, у поєднанні з кадровою обмеженістю, істотно впливала на здатність позивача своєчасно реагувати на дії суб`єкта владних повноважень, формувати правову позицію, залучати професійну допомогу та забезпечувати належне документальне оформлення процесуальних дій. У цьому контексті фінансові обмеження виступають як об`єктивний чинник, що не залежить від волі позивача, але має прямий вплив на реалізацію його процесуальних гарантій.

Водночас це становище суперечить принципу рівності учасників процесу перед законом і судом, закріпленому в статті 129 Конституції України, а також порушує гарантії ефективного доступу до суду, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Після усунення перешкод шляхом укладення договору про надання правової допомоги та забезпечення оплати судового збору позивач одразу подав позовну заяву до суду. Така поведінка свідчить про добросовісність та прагнення реалізувати своє право на судовий захист. Відсутність зволікань після усунення об`єктивних перешкод є критерієм, який підтверджує поважність причин пропуску строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансовою неспроможністю позивача, підтверджені належними доказами, є об`єктивними та непереборними перешкодами, які унеможливили своєчасне звернення до суду.

Враховуючи добросовісну поведінку позивача після усунення зазначених перешкод, з огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що кадрова обмеженість у вигляді відсутності персоналу, окрім директора, у поєднанні з фінансовою неспроможністю, становить об`єктивну та непереборну перешкоду для своєчасного звернення до суду стосовно визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706. Ці обставини є поважними причинами пропуску строку, що відповідає критеріям, визначеним у статті 123 КАС України та усталеній судовій практиці. Поновлення строку в даному випадку є необхідним для забезпечення ефективного доступу до правосуддя та реалізації права позивача на судовий захист.

Отже, суд вважає наведені обставини поважними причинами пропуску строку звернення до суду, відтак доходить висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку в частині визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706.

Аналізуючи зміст заяви та письмових пояснень про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та додані до цієї заяви та письмових пояснень докази, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає за можливе поновити позивачеві строк звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 02.10.2025 проголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду. Повний текст ухвали суду виготовлено 14.10.2025.

Керуючись статтями 121-123, 171, 241, 243, 248, 257, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕПРАН" строк звернення до суду із позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у частині визнання протиправним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 08.05.2024 №233640706.

2. Копію ухвали направити учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.