Справа № 157/1739/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1739/25
Провадження №2-а/157/134/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Федчика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся у суд з позовною заявою, що підписана його представником адвокатом Федчиком С.В., повноваження якого підтверджуються договором про надання правничої допомоги серії АС № 1154157 від 01 вересня 2025 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити ОСОБА_2 пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови, задовольнити його позов, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення ВН № 791 від 20 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на користь останнього судові витрати, у тому числі судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 серії ВН №791 від 20 серпня 2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України за те, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за розпорядженням від 07 березня 2025 року №1176 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в інший спосіб та надалі не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконання п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, який набрав чинності 18 травня 2024 року, ОСОБА_1 своєчасно оновив свої персональні військово- облікові дані, що підтверджується відповідною роздруківкою із застосунку «Резерв+». Окрім того, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він 20 серпня 2025 року звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином, ОСОБА_1 є законослухняним громадянином України, який чітко дотримується вимог чинного законодавства щодо військового обліку. Однак, коли ОСОБА_1 20 серпня 2025 року подавав заяву з метою отримання відстрочки, то юрист ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що він не з`явився за їх повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому буде притягнутий до адміністративної відповідальності. На вимогу ОСОБА_1 надати для ознайомлення постанову у справі про адміністративне правопорушення, йому відмовили і повідомили що постанова буде надіслана за місцем проживання поштовим зв`язком. ОСОБА_1 повторно 25 серпня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання копії постанови у справі про адміністративне правопорушення, однак йому повідомили, що така постанова уже скерована поштовим зв`язком. Для отримання постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 25 серпня 2025 року надіслав на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідну письмову заяву, яка доставлена адресату 26 серпня 2025 року. Окрім того, оскільки вжиті заходи результатів не дали, для отримання копії постанови по справі про адміністративне правопорушення 01 вересня 2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 скеровано адвокатський запит. Копія оскаржуваної постанови надійшла до адвоката Федчика С.В. 25 вересня 2025 року. З приводу зазначеного у постанові просить врахувати, що ні ОСОБА_1 , ні члени його сім`ї жодних повісток від ІНФОРМАЦІЯ_2 у 2025 році не отримували і про наявність таких не знали. Аналогічно, про наявність розпорядження №1176 від 07 березня 2025 року ОСОБА_1 відомо не було, як і про його зміст. Законодавством не вимагається складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неприбуття особи на виклик до ТЦК та СП, яку було належним чином повідомлено про дату, час і місце виклику, та наявності підтверджуючих документів про отримання виклику. Тобто, у справах зазначеної категорії посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна переконатися, що особа отримала повістку та була належним чином повідомлена про дату, час і місце виклику. Натомість, на думку позивача, у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б вказували на факт отримання ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сам по собі опис правопорушення у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може слугувати належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 та вказав: «Колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.». Окрім того, у постанові по справі про адміністративне правопорушення не вказано, коли ОСОБА_1 вручена повістка чи розпорядження про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на яку саме дату він викликався та з якою метою (для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду). У постанові є розбіжності, які не дають можливість точно трактувати, за які саме дії ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. В описі дій (бездіяльності) ОСОБА_1 зазначено, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вимогу розпорядження. У подальшому, наводячи чинне законодавство, яке нібито порушив ОСОБА_1 , вказується, що виклик громадян здійснюється шляхом вручення повісток, а не розпорядження. Таким чином, порушені вимоги ст. 283 КпАП України, згідно з якою постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна серед іншого містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. Постанову серії ВН №791 від 20 серпня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КпАП України працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не вручено та поштовим зв`язком не відправлено. Лише у відповідь на адвокатський запит постанову надіслано 25 вересня 2025 року адвокату, а тому виключно з об`єктивних причин позивач не мав змоги оскаржити постанову в десятиденний строк із часу її винесення.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2025 року визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом, поновлено такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Федчик С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав і, крім того представник позивача пояснив, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи, а тому 20 серпня 2025 року звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу, на що посадова особа РТЦК та СП йому повідомила, що він перебуває у розшуку як порушник військового обліку за те, що не з`явився для проходження військово-лікарської комісії. Однак, згідно з чинним законодавством особи з інвалідністю не зобов`язана проходи військово-лікарську комісію. Крім того, ні позивач, ні його близькі родичі не отримували повісток чи розпоряджень про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і не отримували повісток про розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого була винесена оскаржувана постанова.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету, відзиву на позовну заяву не подав.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 серії ВН № 791 від 20 серпня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові зазначається, що «20 серпня 2025 року о 10 год 20 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 було виявлено адміністративне правопорушення, що вчинив ОСОБА_1 , а саме не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за розпорядженням від 07.03.2025 року №1176 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок) виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 23 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Відповідальність за встановлене правопорушення передбачена частиною 3 ст. 210-1 КпАП України».

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, повістки про виклик до суду. Однак, відповідач станом на дату розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення, і правомірності прийнятого відповідачем рішення.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано жодних доказів на спростування доводів позивача про порушення встановленої законом процедури розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення (дотримання вимог ст. ст. 249, 279-9 КпАП України).

Як пояснив позивач у судовому засіданні, жодних повісток чи розпоряджень про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, як і не отримував повісток чи повідомлень про час, дату та місце розгляду ІНФОРМАЦІЯ_5 справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Зазначені доводи відповідачем жодним чином не спростовані, матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для дослідження у судовому засіданні суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 791 від 20 серпня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 14 жовтня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк