Справа № 280/2636/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 жовтня 2025 року Справа № 280/2636/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд ( з урахування уточнень):

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у не нарахуванні та у невиплаті ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. №168 за період його військової служби з 01.01.2024 по 27.04.2024, та стаціонарного лікування з 27.04.2024 по 30.08.2024, з 13.11.2024 по 21.07.2025, в наслідок отриманого поранення тяжкого ступеня в загальному розмірі 1 102 131,48 (один мільйон сто дві тисячі сто тридцять одна гривня 48 коп.) гривень.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. №168 за період його військової служби з 01.01.2024 по 27.04.2024, та стаціонарного лікування з 27.04.2024 по 30.08.2024, з 13.11.2024 по 21.07.2025, в наслідок отриманого поранення тяжкого ступеня в загальному розмірі 1 102 131,48 (один мільйон сто дві тисячі сто тридцять одна гривня 48 коп.) гривень.

3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у не нарахуванні та у невиплаті ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошового забезпечення з розрахунку 30 тисяч гривень за кожен місяць за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) в період його військової служби з 01.01.2024 по 27.04.2024, відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу ХХХІV наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення з розрахунку 30 тисяч гривень за кожен місяць за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) в період його військової служби з 01.01.2024 по 27.04.2024, відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу ХХХІV наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

5. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у не нарахуванні та у невиплаті ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячних основних видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія за період військової служби з 01.03.2025 по 31.03.2025, з 01.05.2025 по 21.07.2025.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячні основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, а також додаткові види щомісячного грошового забезпечення: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія за період військової служби з 01.03.2025 по 31.03.2025, з 01.05.2025 по 21.07.2025.

Протокольною Ухвалою суду від 17.09.2025 було відмовлено у прийнятті позовних вимог (в заяві позивача про зміну позовних вимог це 6 та 7 пункти, в рішенні вони зазначені як 5 та 6 пункти) так як позивач, додаючи ці позовні вимоги, змінив і предмет і підстави, тому суд розглядає позовні вимоги з 1-4 пункти, які зазначені вище.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення командуванням військової частини НОМЕР_2 вимог законів України та інших підзаконних нормативно-правових актів, а саме вважає, що йому неправмірно ненараховано та невиплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за період перебування на лікуванні та додтков не виплачено 30 000 грн відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу ХХХІV Порядку №260. Просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачу за період січень, та з квітня по 13 листопада 2024 виплачена була додаткова винагорода 100 000 грн, однак лютий та березень 2024 року не нараховувалася у зв`язку із СЗЧ та прийняттям Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а інший період виходить за межі 4 місяців, тому відповідач не має права нараховувати додаткову винагороду. Командування військової частини НОМЕР_2 , керуючись положеннями КАС України, як відповідач по справі, наполягає на тому, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, крім того останній не надав до суду жодних належних та допустимих доказів. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.04.2025 позовну заяву було залишено без руху

Ухвалою суду від 06.05.2025 призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні.

Ухвалою від 04.07.2025 суд прийняв рішення про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання на 30.07.2025.

Ухвалою суду від 30.07.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.08.2025.

Ухвалою суду від 26.08.2025 продовжено підготовче засідання та призначено наступне на 17.09.2025.

Ухвалою суду від 17.09.2025 відкладено підготовче засідання на 22.09.2025.

Ухвалою суду від 22.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03.10.2025, цією датою суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до наказу №249 від 29.08.2023 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_4

Судом встановлено, що позивач отримав бойове поранення на підставі чого військовою частиною НОМЕР_2 позивачеві була видавана довідка КНП «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ №1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» про обставини травми, проведено медичний огляд ВЛК (КПП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради»)«Д4» листопада 2024 року. У довідці зазначено, що: «Травма, ТАК, пов`язана із Захистом Батьківщини (довідка про обставини травми видана командиром військової частини НОМЕР_2 від 05.05.2024 року №692/344). Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) : Наслідки мінно-вибухової травми (27.04.2024)».

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6711 від 03.05.2024 солдат ОСОБА_1 з 28.04.2024 по 03.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР» (копія виписки раніше надавалась до військової частини).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6416 від 10.05.2024 солдат ОСОБА_1 з 03.05.2024 по 10.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі «ГОЛОВНИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КЛІНІЧНИЙ ГОСПІТАЛЬ» (копія виписки раніше надавалась до військової частини).

Відповідно до Довідки №114 від 27.05.2024 солдат ОСОБА_1 з 11.05.2024 по цей час - 27.05.2024 знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні «Травматологія №2» Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №14225/2024 від 17.07.2024 солдат ОСОБА_1 з 11.05.2024 по 17.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №4279 від 22.07.2024 солдат ОСОБА_1 з 17.06.2024 по 22.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Тлумацька центральна міська лікарня» Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №5524/24 від 26.07.2024 солдат ОСОБА_1 з 22.07.2024 по 26.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «ПРИКАРПАТСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ КЛІНІЧНИЙ ЦЕНТР ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ`Я ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ».

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №5427 від 21.08.2024 солдат ОСОБА_1 з 26.07.2024 по 21.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ».

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5457 від 04.09.2024 солдат ОСОБА_1 з 21.08.2024 по 04.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ».

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №5427 від 12.09.2024 солдат ОСОБА_1 з 04.09.2024 по 12.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ».

Відповідно до довідки ВЛК від 06.09.2024 №298 проведено медичний огляд Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» та встановлено, що на підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує тривалого лікування продовження терміном на 60 днів (а.с. 25 зворотній).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4478 від 09.10.2024 солдат ОСОБА_1 з 12.09.2024 по 09.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «ЛИСЕЦЬКА ЛІКАРНЯ» ЛИСЕЦЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОГО РАЙОНУ ІВАНО- ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ.

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №4987 від 12.11.2024 солдат ОСОБА_1 з 09.10.2024 по 12.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «ЛИСЕЦЬКА ЛІКАРНЯ» ЛИСЕЦЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОГО РАЙОНУ ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ.

Відповідно до довідки ВЛК без дати та номеру проведено медичний огляд 14.11.2024 Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» та встановлено, що на підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує тривалого лікування (а.с. 30 зворотній). При цьому термін продовження не зазначений.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №474 затверджено головою комісії 07.01.2025 (вх. №3-128 від 09.12.2024, вих.07.01.2025 №189) зазначено, що 05.12.2024 ВЛК КНП «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» за розпорядженням начальника від 27.11.2024 провела огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби та встановлено, що на підставі ст 63а,78а графи ІІ Розкладу хвороб, неприданий до військової служби.

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №8248 від 30.12.2024 солдат ОСОБА_1 з 12.11.2024 по 30.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ». При цьому зазначено, що: «Пацієнт відмовився від освідчення драгером. Пацієнт знаходиться у вираженому алкогольному сп`янінні, мовному контакту важко доступний».

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №9559/24 від 07.01.2025 солдат ОСОБА_1 з 30.12.2024 по 07.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано- франківської обласної ради».

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №442 від 14.01.2025 солдат ОСОБА_1 з 07.01.2025 по 14.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ».

Відповідно до Перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №277 від 26.02.2025 солдат ОСОБА_1 з 14.01.2025 по 26.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ».

Відповідно до Висновку Лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу від 10.03.2025 №254 солдат ОСОБА_1 з 26.02.2025 по 10.03.2025 перебуває на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Тисменицька міська лікарня» Тисменицької міської ради. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №521 від 02.04.2025 солдат ОСОБА_1 з 26.02.2025 по 04.04.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Тисменицька міська лікарня» Тисменицької міської ради.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Тлумацька центральна міська лікарня» №252 від 04.04.2025 солдат ОСОБА_1 з 04.04.2025 по теперішній час - 04.04.2025 проходить курс стаціонарного відновного лікування у відділенні фізичної реабілітаційної медицини КНП «Тлумацька ЦМЛ».

Згідно Наказу від 21.07.2025 № 209 позивача було виключено зі списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки розрахунку щодо виплати додаткової винагороди по постанові №168 судом встановлено, що 100 000 грн позивачу було нараховано за період січень, квітень-жовтень, а у листопаді 2024 нараховано 40 000 грн (а.с.167 зворотній-168). Лютий та березень 2024 не нараховувалися 100 000 грн.

Відповідно до розрахунку грошового забезпечення перед звільненням позивачу було виплачено компенсації за невикористані відпустки та додаткова винагорода за вересень жовтень та листопад 2024 року, у розмірах, які зазначені вище (а.с.167-168). Виплата підтверджується довідкою з ПриватБанку про зарахування коштів на рахунки одержувача (а.с.168 зворотній).

Позивач вважає, що йому протиправно не нарахована додаткова винагорода 100 000 грн, так як повинно бути нараховано за період його військової служби з 01.01.2024 по 27.04.2024 та період стаціонарного лікування з 27.04.2024 по 30.08.2024, з 13.11.2024 по 21.07.2025, крім того, додатково вважає, йому повинно бути нараховано 30 000 грн також за період військової служби з 01.01.2024 по 27.04.2024 відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу ХХХІV наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частин 1-3статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі-закон №2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних

Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 1-2 Постанови №168 (зміни Постановами КМ № 1311 від 15.11.2024 - застосовується з 25 серпня 2024 року, № 77 від 24.01.2025) визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Судом встановлено, що поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини.

Абзац другий пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам , затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі-Порядок № 260 ) визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до п.11 Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядок №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до п.12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Абзац пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Суд зауважує, що Постанова №168 та Порядок №260 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень додаткова винагорода.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23 та підтримана постановою Верховного Суду від 19.06.2025 у справі №480/9155/23.

Однак в пункту 9 розділу І Порядку №260 мова іде про всі види Грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних, але це не стосується додаткової винагороди на період дії воєнного стану, так як дана виплата врегульована п.11 Розділу XXXIV Порядку №260 та яка не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні.

Оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.

Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.

Зокрема пунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.

Відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно), або потреби у тривалому лікуванні військовослужбовець направляється на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Пункт 6.12 глави 6 розділу II Положення встановлено, що на підставі постанови ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцям на 30 календарних днів, а за медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування - на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) продовжується ВЛК на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Якщо після продовження відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Слід зазначити, що даний пунк та визначені в ньому строки стосуються лише відпусток для лікування та не регулює питання строків та їх продовження безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я.

Однак п. 6.13 глави 6 розділу II Положення визначає, що загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.

У разі визнання військовослужбовця ВЛК непридатним до військової служби, документи про його звільнення з військової служби можуть бути надіслані посадовій особі, яка видає наказ про звільнення, до виписки військовослужбовця із закладу охорони здоров`я (установи).

Медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.

Постанова ВЛК про продовження тривалого лікування оформляється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає та направляється посадовій особі, яка видала направлення на медичний огляд.

З аналізу наведених нормативно правових актів, суд робить висновок, що законодавець розділив поняття: 1) безперервне перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), 2) у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, 3) у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

У даній справі судом встановлено, що позивач не перебував у відпустках для лікування, а безперервно перебував у закладах охорони здоров`я (установах), тобто знаходився на тривалому лікуванні.

З огляду на викладене вище, суд зауважує стосовно періоду за який виплачується 100 000 грн, що хоча Постанова №168 та Порядок №260 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, однак пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ та п. 6.13 глави 6 розділу II Положення чітко зазначають про те, що загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. А огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я із збереженням грошового забезпечення на строк, визначений у такому висновку.

Таким чином грошове та матеріальне забезпечення зберігається за війсковослужбовцем 12 місяців безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), однак не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), однак у разі визнання військовослужбовця ВЛК непридатним до військової служби, виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди 100 000 грн) за останньою займаною посадою в повному обсязі.

Що стосується періоду стаціонарного лікування з 27.04.2024 по 30.08.2024, з 13.11.2024 по 21.07.2025, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, 27.04.2024 позивач отримав поранення тяжкого ступеня пов`язане із Захистом Батьківщини та у зв`язку з цим проходив тривале лікування.

Відповідно до довідки розрахунку щодо нарахування до виплати додаткової винагороди по постанові №168 позивачу було нараховано 100 000 грн за період січень, квітень-жовтень 2024 року, а у листопаді 2024 року виплачено додаткової винагороди 40 000 грн (аз 12 днів), тому ці періоди не підлягають задоволенню. При звільненні позивачу були виплачені всі заборгованості. Іншого суду доведено не було.

Тобто період з 27.04.2024 по 30.08.2024 та листопад 2024 (12 днів) не підлягають задоволенню.

Що стосується період з 13.11.2024 по момент звільнення тобто до 21.07.2025, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до довідки ВЛК від 06.09.2024 №298 проведено медичний огляд та встановлено, що на підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує тривалого лікування продовження терміном на 60 днів (а.с. 25 зворотній).

Тобто з 27.04.2024 після 4 місяців, було продовжено термін лікування на 60 днів, що свідчить про безперервне перебування на лікуванні.

Відповідно до довідки ВЛК без дати та номеру проведено медичний огляд 14.11.2024 Комунальному некомерційному підприємстві «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» та встановлено, що на підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує тривалого лікування (а.с. 30 зворотній). При цьому термін продовження не зазначений.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №474 затверджено головою комісії 07.01.2025 (вх. №3-128 від 0912.2024, вих.07.01.2025 №189) зазначено, що 05.12.2024 ВЛК КНП «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 1 ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» за розпорядженням начальника від 27.11.2024 провела огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби та встановлено, що на підставі ст 63а,78а графи ІІ Розкладу хвороб, неприданий до військової служби.

Відповідно до продовження свідоцтва про хворобу №474 з 12.11.2024 по 07.01.2025 (до моменту визнання позивача непридатним до військової служби) перебував на лікуванні.

Так як позивача було визнано ВЛК непридатним до військової служби, відповідно йому повинно бути виплачено грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди 100 000 грн), тобто з 07.01.2025 відповідач правомірно не нараховував позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн, хоча позивач продовжував перебувати на лікуванні. Інші виплати позивач не оскаржує.

Таким чином, позивач має право на нарахування 100000 грн по Постанові №168 з 13.11.2024 по 07.01.2025, однак з 07.01.2025 позивач втратив права на нарахування додаткової винагороди 100 000 грн.

Тому позовні вимоги щодо виплати додаткової винагороди 100 000 грн з 07.01.2025 не підлягають задоволенню,

Що стосується періоду з 01.02.2024 по 31.03.2024, судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 03.02.2024 самовільно залишив тимчасове розташування підрозділу. Про поважність причин своєї відсутності на військовій службі командуванню військової частини НОМЕР_2 не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, після чого посадовими особами військової частини НОМЕР_2 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача та скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Дані обставини підтверджуються наказом про призначення службового розслідування від 06.02.2024 №325, актом службового розслідування від 13.02.2024, наказом про результати службового розслідування від 15.02.2024 №409.

Відповідно до Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 04.02.2024 було призупинено виплату грошового забезпечення з 03.02.2024 та знято з продовольчого забезпечення, причини СЗЧ. Відповідно до Наказу №48 від 16.02.2024 поновлено виплату грошового забезпечення з 15.02.2024.

Також відповідно Додатку 13 до Наказу №683 від 04.03.2024 позивачу не виплачувалася додаткова винагорода за лютий 2024, порушення СЗЧ (а.с.92) та відповідно до Додатку 12 до Наказу №1125 від 04.04.2024 позивачу не виплачувалася додаткова винагорода за березень 2024, порушення протокол ДНК-2/1640 від 17.03.2024, 172-20 ч.3 КУпАП (а.с.93).

Доказів оскарження вище наведеного порушення, суду надано не було.

Відповідно до пункту 15 розділу XXХIV наказу МО України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи:

місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,

- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника); відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),

- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,

- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,

за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини (…)

Таким чином, з огляду на викладене вище період з 01.02.2024 по 31.03.2024, щодо виплати 100 000 грн не підлягає задоволенню.

Що стосується виплати 30 000 грн по Порядку №260 за період з 01.01.2024 по 27.04.2024,, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 100 000 гривень; 50 000 гривень та 30 000 гривень, розмір залежить від виконання завдань, які перераховані. При цьому суд вертає увагу позивача, що 30 000 грн це не є додатковою виплатою до 100 000 грн. Даною нормою передбачена виплата або 100 000 грн або 30 000 грн в залежності від участі у бойових діях або виконання бойових завдань. Так як судом встановлено, що позивачу була виплачена додаткова винагорода по Постанові №168 у розмірі 100000 грн за період з 01.01.2024 по 27.04.2024, тому у задоволені даної позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог Закону України Про судовий збір, інших витрат не заявив, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у не нарахуванні та у невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди 100 000 гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період перебуванні на стаціонарному лікуванні з 13.11.2024 по 07.01.2025, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду 100 000 гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період перебуванні на стаціонарному лікуванні з 13.11.2024 по 07.01.2025, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

У задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 14.10.2025.

Суддя О.В. Конишева