Справа № 320/24026/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Файдюка В.В., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі -відповідач/апелянт/ГУ ПФУ у Львівській області) про:

- визнання протиправним рішення від 05 липня 2023 року № 41 ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» врахувавши стаж роботи з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 05 червня 2023 року № 41 йому безпідставно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не зараховано до загального страхового стажу період роботи у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року. Наголосив, що довідки військової частини та інші документи підтверджують проходження ним служби та виконання робіт у зоні відчуження, а наявні розбіжності у написанні прізвища (« ОСОБА_3 »/«Верес») не можуть бути підставою для позбавлення його права на пенсійне забезпечення, оскільки експертним висновком підтверджено ідентичність прізвищ. Також посилається на положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими гарантовано право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії та проживали у зоні посиленого радіологічного контролю. Відповідні посвідчення та довідки, видані компетентними органами, є єдиними документами, що підтверджують статус ліквідатора та потерпілого, і не можуть бути проігноровані Пенсійним фондом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення від 05 червня 2023 року № 41 ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, врахувавши стаж роботи з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ГУ ПФУ у Львівській області.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Пенсійного фонду у зарахуванні періоду служби позивача в зоні відчуження з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року є неправомірною, оскільки наявні у справі документи (довідки військової частини, посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи», посвідчення 2 категорії, а також експертний висновок про ідентичність прізвищ « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 ») підтверджують обставини, що дають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Формальні розбіжності у написанні прізвища не можуть покладатися на позивача та бути підставою для відмови у реалізації конституційного права на соціальний захист. Крім того, відповідно до статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», єдиними документами, які підтверджують статус постраждалого та надають право на пільги, у тому числі пенсійні, є посвідчення встановленого зразка. Оскільки такі посвідчення у позивача наявні та не визнані недійсними, відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області просить скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні. Скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначив, що при вирішенні питання про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 враховується лише підтверджений страховий стаж, який у позивача становить 19 років 10 днів, що не дає права на пенсію у 56 років. Період служби з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року не може бути зарахований до страхового стажу через розбіжності в прізвищі у довідках військової частини (« ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 »), що виключає можливість ідентифікації цих документів як належних та допустимих доказів. Відтак, відсутні правові підстави для висновку суду про протиправність рішення відповідача, а доводи позивача про порушення його права на пенсійне забезпечення не підтверджені належними доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Київською обласною державною адміністрацією 15 січня 1997 року.

В період з 11 жовтня 1986 року по 07 березня 1987 року ОСОБА_1 проходив строкову службу в Збройних силах СРСР, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5/189 від 22 вересня 2021 року.

28 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії згідно з статтею 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачене постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, та засобами програмного забезпечення визначено структурний підрозділ - ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням від 05 липня 2023 року № 41 ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що за доданими документами до страхового стажу в кратному обчисленні та до періоду роботи у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС не зараховано періоди з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року, згідно з довідками військової частини, оскільки у тексті документів зазначене прізвище особи ( ОСОБА_4 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії за віком зі зменшення пенсійного віку від 05 липня 2023 року загальний страховий стаж позивача складає 19 років 10 днів.

Позивач, вважав такі дії протиправними, тому звернувся до суду з позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі- Закон № 769-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення

Відповідно до статті 65 Закону № 769-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі -Закон № 1058-ІV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2022 року за результатом розгляду справи № 560/3734/22 зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі № 682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі № 359/2076/17.

При цьому, обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17 висловлено позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Формальні недоліки чи неточності у заповненні трудової книжки не можуть автоматично позбавляти особу набутого стажу, оскільки обов`язок належного ведення таких документів покладено на роботодавця, а не на працівника.

Сутність відмови відповідача зводиться виключно до формальної невідповідності написання прізвища в частині документів (« ОСОБА_4 »/« ОСОБА_3 »).

Водночас така технічна розбіжність не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів служби та призначенні пенсії, оскільки закон покладає ризик помилок у заповненні документів на орган/установу, що їх оформила, а не на особу-заявника.

Відповідач у своєму рішення, зазначаючи про відсутність підстав для зарахування спірного стажу, вказав про відмінність у прізвища у поданих позивачем документах, зокрема у довідках військової частини.

Так, з досліджених у матеріалах справи довідок, зокрема від 26 січня 1987 року, 02 лютого 1987 року, 21 лютого 1987 року, 28 лютого 1987 року, 17 березня 1987 року вбачається, що уповноваженими особами військової частини і справді зазначено прізвище « ОСОБА_4 ».

Однак, в матеріалах справи наявні також і інші документи, які подавались до пенсійного фонду, в яких прослідковується правильне написання прізвища позивача, а саме: « ОСОБА_3 ».

Такими документами є:

- довідка ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22 вересня 2021 року № 5/189 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військове звання рядовий служив у Збройних Силах СРСР, та проходив строкову військову службу з 26 травня 1985 року по 08 червня 1987 року, а з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року перебував в районі аварії на ЧАЕС, сумарна доза опромінення становить 15, 2 мР. Підстава видачі: книга обліку військовозобов`язаних, отримавших дозу радіації на ЧАЕС (Архів Інв № 590, ст. 7);

- супровідний лист ВЧ НОМЕР_2 про направлення виписок з архівних документів, який адресований ОСОБА_5 .

Крім того, наявний у справі експертний висновок Інституту української мови від 01 квітня 2023 року № 307/120 прямо підтверджує ідентичність прізвищ « ОСОБА_3 » і « ОСОБА_4 ».

Інші ідентифікатори (дата народження, період служби, військова частина, характер робіт, часові межі перебування в зоні відчуження) повністю кореспондують даним позивача і виключають будь-яку сумнівність у належності документів.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи ПФУ наділені правом витребувати первинні документи і зобов`язані усувати сумніви шляхом перевірки, а не перекладати наслідки неточностей на заявника.

За відсутності безспірних доказів підроблення чи недостовірності відомостей, довідки військової частини та посвідчення, видані компетентними органами, є належними і допустимими доказами.

Натомість формальні огріхи в написанні прізвища не можуть нівелювати підтверджений спеціальний стаж, що узгоджується з позицією Верховного Суду, за якою порушення правил оформлення документації тягне наслідки для установи, що її видала, але не може обмежувати права працівника.

Відтак відмова, мотивована лише різночитанням прізвища, суперечить принципам розумності та пропорційності, а також обов`язку відповідача довести правомірність свого рішення.

Отже, підстава відмови, покладена в основу рішення ПФУ, є формальною і юридично неспроможною та вона не спростовує права позивача на зарахування періоду служби з 11 жовтня 1986 року по 17 березня 1987 року.

В свою чергу, вирішення питання про призначення пенсії, зокрема, перевірка поданих документів, обрахунок трудового і страхового стажу, є виключною компетенцією Пенсійного фонду.

Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, з урахуванням викладеного, належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання повторно розглянути заяву від 06 серпня 2024 року про призначення пенсії із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, повторний розгляд заяви про перерахунок пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.

Тому, саме ГУ ПФУ у Львівській області і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Файдюк В.В.

Штульман І.В.