Справа № 160/18450/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення та розпорядження,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить суд:
Ухвалою суду від 21.07.2025 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
04.08.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у разі виникнення спору між платником податків та державою суд не може відмовити особі в захисті лише через сумніви в правомірності його дій. Особливість розподілу тягаря доказування в адміністративних справах не дозволяє трактувати "сумніви" інакше як неспроможність фіскального органу переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних дій у спірних відносинах, тобто невиконання ним свого процесуального обов`язку. Позивач вважає, що ГУ ДПС в Дніпропетровській області не доведено наявність в діях позивача порушення, відповідальність за яке передбачена статтями 16, 23 Закону №3817-ІХ.
07.08.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Також, від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без руху, оскільки з ордеру серії АЕ №1399097 від 23.06.2025, який надано до позовної заяви, вбачається, що адвокат Лисак Павло Олегович уповноважений надавати послуги правничої допомоги особі « ОСОБА_1 », а не «ФОП ОСОБА_1 ». Отже, на переконання відповідача, до поданої позовної заяви адвокатом Лисак П.О. не надано належних повноважень, оскільки ордер серії АЕ №1399097 від 23.06.2025 не підтверджує повноваження адвоката саме «ФОП ОСОБА_1 ».
Представником позивача до суду подано заперечення на вказане клопотання, зазначаючи, що набуття фізичною особою правового статусу «фізична особа-підприємець» не є обмеженням такої особи у її конституційних правах щодо свободи підприємницької діяльності, а насамперед набуття такого юридичного статусу, який засвідчує право цієї особи на заняття господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, вона залишається громадянином - фізичною особою, в свою чергу договір надання правової допомоги за № 03/04/25-ЛЕ від 03.04.2025 укладено між фізичною особою ОСОБА_1 та адвокатом, та цим договором передбачено надання правової допомоги позивачу не тільки в господарських правовідносинах, крім того, позивач як фізична особа-підприємець та як фізична особа мають одні і ті самі ідентифікуючі дані, такі як РНОКПП та адресу реєстрації. З огляду на зазначене, посилання на той факт, що у ордері не зазначено статус фізичної особи-підприємця жодним чином не впливає на представництво позивача адвокатом у цій справі.
З приводу заявленого клопотання, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до частини першої статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Отже, повноваження адвоката як представника в адміністративному процесі підтверджуються довіреністю або ордером.
Адвокатом Лисаком П.О. до позовної заяви долучено ордер серії АЕ №1399097, виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, на підставі якого ОСОБА_1 уповноважує адвоката Лисака П.О. бути її представником в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Пунктом 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі - Положення) передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Приписами пункту 12 Положення імперативно визначено, що ордер містить наступні реквізити: 12.1. Серію, порядковий номер ордера; 12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; 12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; 12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; 12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); 12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; 12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; 12.9. Дату видачі ордера; 12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат"); 12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі "Адвокат"); 12.12. Підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням.
Відповідно до частини 1 статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.
Статтею 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
За правилами частин 2 та 4 цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Так, кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що статус особи як «фізична особа» значно ширший за статус «фізична особа-підприємець».
Укладання адвокатом договору про надання правової допомоги № 03/04/25-ЛЕ від 03.04.2025 з фізичною особою Лисак Е.О. та видання ордеру серії АЕ №1399097 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 не перешкоджає участі адвокати як представника ФОП ОСОБА_1 в суді.
За встановлених обставин, клопотання представника відповідача про залишення позову без руху задоволенню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Згідно з актом (довідкою) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.03.2025 №1228/04-36-09-01/ НОМЕР_2 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним встановлено порушення статей 16, 23 Закону №3817-ІХ:
роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, а саме, в період з 29.11.2024 по 29.12.2024 здійснено продаж алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії;
роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, а саме, в період з 29.11.2024 по 29.12.2024 здійснено продаж тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії,
у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію.
Зі змісту вказаного податкового повідомлення-рішення вбачається, що контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 частини 7 статті 16, частини 1 статті 23 Закону №3817-ІХ.
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню спірні розпорядження та податкове повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно положень статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, несплати чергового платежу за ліцензію.
27.07.2024 набрав чинності Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 року №3817-IX (далі Закон №3817-IX).
Відповідно до пункту 6 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №3817-IX суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:
подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, або до дня отримання нової ліцензії.
Суб`єкт господарювання, який у період, визначений абзацом першим цього пункту, здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої не закінчився у такий період, але за якою не сплачено чергові платежі, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Суми несплачених чергових платежів, які підлягають сплаті відповідно до цього пункту, розраховуються виходячи з розміру річної (квартальної) плати, визначеної Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», та:
1) пропорційно до кількості календарних днів періоду, за який не сплачено чергові платежі, починаючи з першого дня такого періоду та закінчуючи:
останнім днем третього місяця, наступного за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності, або днем отримання нової ліцензії - для ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії яких закінчився у період, визначений абзацом першим цього пункту, але суб`єкт господарювання у зазначений період продовжував здійснювати господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню, відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» і не подав у визначений цим пунктом строк заяву про припинення дії ліцензії у зв`язку з припиненням провадження господарської діяльності;
останнім днем припинення провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, зазначеним у заяві про припинення дії ліцензії у зв`язку з припиненням провадження господарської діяльності, поданій суб`єктом господарювання у визначений цим пунктом строк, - для ліцензій, дія яких припиняється за заявою суб`єкта господарювання;
2) кількості несплачених чергових платежів до дня набрання чинності цим Законом - для ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії яких не закінчився у період, визначений абзацом першим цього пункту.
За необхідності уточнення суми несплачених чергових платежів, яка підлягає сплаті відповідно до цього пункту, суб`єкт господарювання має право звернутися до органу ліцензування із заявою у довільній формі, що подається у паперовій або електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України. Орган ліцензування зобов`язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання такої заяви обчислити таку суму і надати суб`єкту господарювання відповідну інформацію.
У разі невиконання суб`єктом господарювання протягом визначеного цим пунктом періоду вимоги щодо сплати чергових платежів: дія ліцензії, строк дії якої не закінчився у період, визначений абзацом першим цього пункту, припиняється органом ліцензування у порядку, визначеному Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з дня несплати першого чергового платежу.
З аналізу норм Закону №481/95-ВР вбачається, що підставою для анулювання ліцензії є несплата чергового платежу за ліцензію.
За умовами Закону №3817-IX дія ліцензії припиняється органом ліцензування у порядку, визначеному Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» у разі невиконання суб`єктом господарювання протягом визначеного цим Законом періоду вимоги щодо сплати чергових платежів.
Тобто, саме не сплата чергових платежів за ліцензію є підставою для анулювання ліцензії.
Матеріали позову містять копії платіжних інструкцій:
- від 25.11.2024 №2814 на суму 2000,00 грн, де платником виступає ФОП ОСОБА_1 , отримувачем Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області; призначення платежу: «*;101; НОМЕР_2 ;220011100: Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. АДРЕСА_1 »;
- від 25.11.2024 №2815 на суму 500,00 грн, де платником виступає ФОП ОСОБА_1 , отримувачем Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області; призначення платежу: «*;101; НОМЕР_2 ;220011100: Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. АДРЕСА_1 ».
Зважаючи на те, що підставою для анулювання ліцензії є не сплата чергових платежів за ліцензію, при цьому станом на дату прийняття розпорядження ГУ ДПС в Дніпропетровській області від 29.11.2024 №442-рл позивачем таку сплату здійснено згідно з платіжними інструкціями від 25.11.2024 №2814, №2815, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що таке розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, суд зауважує, що той факт, що до ГУ ДПС у Дніпропетровській області від позивача не надходила інформація та копії платіжних доручень з відміткою банку про сплату чергового платежу за ліцензію не свідчить про законність розпорядження ГУ ДПС в Дніпропетровській області від 29.11.2024 №442-рл, оскільки умовою для анулювання ліцензії є саме не сплата чергових платежів за ліцензію.
Частиною 7 статті 16 Закону №3817 визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
На підставі частини 1 статті 23 Закону №3817 роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 4 239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар