Справа № 520/25389/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Полях Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 р. Справа № 520/25389/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025, по справі № 520/25389/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення з 01 квітня 2024 року виплати пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплачувати з 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", отримувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 квітня 2024 року до моменту поновлення виплати пенсії за рішенням Суду, шляхом перерахування заборгованості з виплати пенсії на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", отримувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити з 01 квітня 2024 року виплати пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", отримувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснити виплату пенсії з 01.04.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору судом першої інстанції, зокрема апелянт вказував, що виплата пенсії призупинена з 01.04.2024, оскільки згідно з інформацією з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, не підтверджена дія довідки внутрішньо переміщеної особи, а для її поновлення позивачу необхідно особисто звернутись до відділу обслуговування громадян територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Харківській області, отримує щомісячне грошове довічне утримання судді, обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З 14.10.2020 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, за місцем свого фактичного проживання, та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 добровільно відмовлено від довідки ВПО, припинено отримання адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання та 06.03.2024 пройдено фізичну ідентифікацію на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікованого електронного підпису «Дія Підпис».

З 01.04.2024 органом Пенсійного фонду України припинено виплату пенсії ОСОБА_1

29.06.2024 позивач, за допомогою веб-порталу ПФУ, звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить поновити виплату пенсії з моменту її припинення, з 01.04.2024, на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» та виплатити заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2024, шляхом перерахування заборгованості з виплати пенсії на зазначений рахунок. Разом із заявою позивач надав паспорт, ідентифікаційний код, довідку про реєстрацію місця проживання, заяву по формі Порядку №22-1 про поновлення пенсії та заяву про виплату пенсії через АТ КБ «Приватбанк».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 22.07.2024 №21587-21346/Д-03/8-2000/24 позивача повідомлено, що за результатами опрацювання щомісячного обміну інформацією з Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб щодо підтвердження дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виплату пенсії позивача припинено з квітня 2024, оскільки за даними з Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб довідка внутрішньо переміщеної особи не діюча.

Позивач вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом припинено виплату пенсії позивачу без встановлених законодавством підстав, не у порядку, визначеному ст. 49 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів щодо висновків суду першої інстанції зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ не є вичерпними, проте, зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що інші випадки для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу з 01.04.2024 призупинено виплату пенсії на підставі інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв`язку з не діючою довідкою.

Втім, статтею 49 Закону № 1058-IV не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії, як не підтвердженням дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо порушення Головним управлінням Пенсійного фонду в Полтавській області вимог ст. 49 Закону № 1058-IV, яка визначає вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Статтею 5 Закону № 1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщена особа зобов`язана:

- дотримуватися Конституції та законів України, інших актів законодавства;

- повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду;

- у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом.

У свою чергу, ч. 1 ст. 9 Закону № 1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщена особа має право на: єдність родини; сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; інформацію про долю та місцезнаходження зниклих членів сім`ї та близьких родичів; безпечні умови життя і здоров`я; достовірну інформацію про наявність загрози для життя та здоров`я на території її покинутого місця проживання, а також місця її тимчасового поселення, стану інфраструктури, довкілля, забезпечення її прав і свобод; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, осіб з інвалідністю, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; сприяння у переміщенні її рухомого майна; сприяння у поверненні на попереднє місце проживання; забезпечення лікарськими засобами у випадках та порядку, визначених законодавством; надання необхідної медичної допомоги в державних та комунальних закладах охорони здоров`я; влаштування дітей у дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування; безкоштовний проїзд дій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі аналізу наведених норм слід дійти висновку, що скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, не є підставою для припинення пенсійних виплат, оскільки право на соціальне забезпечення у вигляді отримання пенсії встановлено Законом № 1058-IV, а не Законом № 1706-VII.

Крім того, Закон № 1706-VII не містить приписів щодо зобов`язання органів ПФУ припинити виплату пенсії особі у разі скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, ст. 14 Закону №1706-VII передбачено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 428/6624/17.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Водночас, преамбула до Закону № 1058-IV містить положення, згідно з яким зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

На підставі викладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2024 здійснено пенсійним органом безпідставно та не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV.

Таким чином, для належного та ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 з 01.01.2024 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії.

Отже, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 по справі № 520/25389/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов