Справа № 160/5131/25
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5131/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року (суддя Кучма К.С., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 23.04.2025 року) у адміністративній справі №160/5131/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період військової служби та призначити пенсію за віком за Списком №2, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту відповідач), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.01.2025 року №91, яким відмовлено їй у призначенні пенсії за віком за Списком №2 згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зарахуванні до страхового стажу періоду військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року; зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового стажу період військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року; з 03.01.2025 року призначити їй пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії №11 від 03.01.2025 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове. яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив. що 03.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсі за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; на момент звернення вік ОСОБА_1 50 років (необхідний вік 55 років); страховий стаж становить 24 роки 05 місяців 17 днів; пільговий стаж за Списком №2 становить 10 років 08 днів; до страхового стажу не зараховано період військової служби (іншої) відповідно до довідки №217 від 05.11.1998 року з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року, відсутня підстава видачі довідки у зв`язку з чим рішенням від 10.01.2025 року №91 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 03.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та рішенням Головного управлінням ПФУ у Київській області, рішенням якого від 10.01.2025 року № 91, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; страховий стаж складає 24 років 5 місяців 17 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 10 років 8 днів; до страхового стажу не зараховано: період військової служби (іншої) відповідно до довідки №217 від 05.11.1998 року, за період з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року, відсутня підстава видачі довідки. Право на призначення пенсійної виплати з 05.09.2039 року, за набуття 55-річного віку. Суд врахував, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 не зазначено період проходження військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року, однак, на підтвердження проходження військової служби надана довідка військової частини НОМЕР_2 №217 від 05.11.1998 року, з якої вбачається що ОСОБА_2 в період з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року проходила військову службу за контрактом на посаді кухара їдальні військової частини НОМЕР_3 . З свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 25.02.1995 року, вбачається зміна дошлюбного прізвища ОСОБА_2 на « ОСОБА_3 », а в подальшому свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 від 06.07.2007 року, зміну прізвища на « ОСОБА_4 ». Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; п. «б» ст.13, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ); Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020; пунктами 1, 3, 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII та прийшов до висновку про те, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, а тому у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання зарахувати до страхового стажу період військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 рік, суд прийшов до висновку про те, що проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.11.1998 року №217, а тому період проходження військової служби зараховується до загального трудового стажу. Суд вважав, що рішення пенсійного органу про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах від 10.01.2025 року №91 року є протиправним та підлягає скасуванню. Суд врахував, що 50 років, вік з якого призначається пенсія відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2013 року, ОСОБА_1 виповнилось 04.09.2024 року; із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернулася 03.01.2025 року, суд вважав за необхідне зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 з 03.01.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Матеріалами справи встановлено, що 03.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2.

Встановлено, що за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 10.01.2025 року була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та рішенням №91, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 у зв`язку з не набуттям страхового стажу та віку, з якого виникає право на призначення пенсії (55 років). Як вбачається з рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 років 5 місяців 17 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 10 років 8 днів; до страхового стажу не зараховано: період військової служби (іншої) відповідно до довідки №217 від 05.11.1998 року, за період з 04.05.1994 року по 26.04.1995року, відсутня підстава видачі довідки. Право на призначення пенсійної виплати з 05.09.2039 року, за набуття 55-річного віку.

Встановлено, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 не зазначено період проходження військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року, однак, на підтвердження проходження військової служби нею надана довідка військової частини НОМЕР_2 №217 від 05.11.1998 року, з якої вбачається що ОСОБА_2 в період з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року проходила військову службу за контрактом на посаді кухара їдальні військової частини НОМЕР_3 . З свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 25.02.1995 року, вбачається зміна дошлюбного прізвища ОСОБА_2 на « ОСОБА_3 », а в подальшому свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 від 06.07.2007 року, зміну прізвища на « ОСОБА_4 », отже, проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.11.1998 року№217.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до набрання чинності Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Встановлено, що Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (набрав чинності 01.04.2015 року) п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (чинна з 11.10.2017 року) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020 визнано такими, що є неконституційними) ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII. Застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIІI для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3, 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки. Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 с.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при наявності одночасно редакції п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020, пенсійний орган мав застосувати положення п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020, як більш сприятливої для особи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що період проходження військової служби з 04.05.1994 року по 26.04.1995 року підлягає зарахуванню ОСОБА_1 до загального страхового стажу роботи.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у ОСОБА_1 достатньо страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року у адміністративній справі №160/5131/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова