Справа № 160/21370/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 року позовну заяву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ СУРІКОВИЙ ЗАВОД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 11.04.2025 року № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 11.04.2025 № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ СУРІКОВИЙ ЗАВОД» судовий збір у розмірі 24 224,00 гривень.

До суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №160/21370/25, у якій просять суд:

стягнути з Державного бюджету України на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ СУРІКОВИЙ ЗАВОД» понесені та підтвердженні у справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відповідачів по справі, про що ухвалити додаткове рішення

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд зазначає про таке.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Судом встановлено, що у позовній заяві, представник позивача зазначав про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу та визначено попередній розрахунок суми судових витрат (розмір судового збору та витрат на розгляд справи складає 54 224,00 грн. з них: 24 224,00 грн. судового збору та 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу) та зазначено про подання заява на стягнення витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення суду у відповідності до частини 7 статті 139 КАС України.

Встановлено, що правнича допомога в Дніпропетровському окружному адміністративному суді надається адвокатом Акуловим Євгеном Валерійовичем, який працевлаштований у Адвокатському обєднанні «Адвокатська компанією «Апріорі», на підставі Договору про надання правничої допомоги №01/14-03 від 14.03.2025 року.

Повноваження адвоката підтверджено ордером, доданим до позовної заява та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

У ході наданні правничої допомоги ТОВ «АГРО БУД ГРУПП» надана така професійна правнича допомога: Складено позовну заяву та пакет документів з метою звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятих на підставі Акта перевірки від 21.02.2025 №689/04-36-23-02/00204607 та зареєстровані відповідні документи через електронний суд; Складені, заяви, письмові пояснення та інші процесуальні документи, в т.ч. відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення, у справі яка розглядалася у Дніпропетровському окружному адміністративному суді за позовом КЛІЄНТА до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятих на підставі Акта перевірки від 21.02.2025 №689/04-36-23-02/00204607 та абезпечено представництво інтересів КЛІЄНТА у судових засіданнях в Дніпропетровському окружному адміністративному суді за позовом КЛІЄНТА до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятих на підставі Акта перевірки від 21.02.2025 №689/04-36-23-02/00204607

Таким чином, понесені судові витрати Позивача по справі підтверджено доданими до заяви доказами, а саме: Договором №01/14-03 від 14.03.2025 року про надання правничої допомоги; Додатком №1 від 14.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №01/14-03 від 14.03.2025 року; Актом №1 від 03.10.2025 року про надання професійної правничої допомги за Договором №01/14-03 від 14.03.2025 року; Платіжною інструкцією 203 від 15.04.2025 року (50 відсотків передплати); Платіжною інструкцією 578 від 07.10.2025 року (оплата 50 відсотків після виконання доручення Клієнта).

Відповідними документами підтверджено отримання Позивачем наданих послуг (правничої допомоги) від Адвокатського об`єднання «Адвокатської компанії «Апріорі».

Слід вказати про те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, відповідачами у запереченнях зауважено, що розмір зазначених витрат на правничу допомогу у даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в даній адміністративній справі, судом враховано таке.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд зазначає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, та ґрунтується на наявність установленої практики з вирішення цієї категорії спорів.

При цьому також необхідно враховувати, що Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, суд враховує, що спірні правовідносини в цій справі є поширеними, судова практика та законодавства є послідовними, в силу чого формування правової позиції по справі не потребувало значних інтелектуальних зусиль та витрат часу в обсязі, заявленому позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 гривень.

Отже, заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ СУРІКОВИЙ ЗАВОД» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/21370/25 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРОПУ 44118658) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ СУРІКОВИЙ ЗАВОД» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень.

У задоволенні іншої частини, - відмовити.

Позивач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ СУРІКОВИЙ ЗАВОД» (50055, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, 201, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, код ).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 10.10.2025 року.

Суддя В.В. Ільков