Справа № 333/5377/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 333/5377/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2025р. в адміністративній справі №333/5377/25
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2025р. у справі №333/5377/25 за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №333/5377/25 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи /а.с. 11/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, на те що керуючи транспортним засобом, на автомобільній дорозі Н-31 з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 144 км/год. Вказане порушення зафіксоване на TRUCAM ТС008455 БК 476205, 476958. При цьому, вказаний прилад вимірювання швидкості на час здійснення вимірювання знаходився у руках представника патрульної поліції, у зв`язку з чим позивач вважає, що постанова відповідача ЕНА №4984992 від 15.06.2025р. не відповідає вимогам закону, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №04984992 від 15.06.2025р., якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2025р. у справі №333/5377/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі відмовлено /а.с. 49-53/.

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 08.09.2025р. за допомогою системи «Електронний суд», безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 29.08.2025р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2025р. у справі №333/5377/25 апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2025р. у справі №333/5377/25 була залишена без руху та заявнику апеляційної скарги було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Позивачем на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від 19.05.2025р. у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги було усунуто.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025р. у справі №333/5377/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2025р. у справі №333/5377/25 і з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції 30.09.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025р. у справі №333/5377/25 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 07.10.2025р., про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 15.06.2025р. інспектором 1 взводу 1 роти батальйону ПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Міщенко О.І., було складено постанову серії ЕНА № 4984992 про адміністративне правопорушення /а.с. 7/, відповідно до якої 15.06.2025р. 15:57 годин на а/д Н-31 Дніпро - Решетилівка 119км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAZDA 3 держномер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 144км/год., вимір зроблено приладом TruCam ТС008455, чим порушено п.12.6 «г» Правил дорожнього руху (далі ПДР України) порушення швидкісного режиму поза населеними пунктами, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, за вчинення цього правопорушення цією постановою відповідача застосовано штраф у розмірі 340грн., і відповідно до матеріалів справи саме ця постанова є предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Аналіз наведених норм чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у даній справі, зокрема положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», якою встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, та виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про державний рух, яким серед інших відповідно до ст. 52, 53 цього ж закону є Національна поліція України, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», якою на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, з урахуванням фактичних обставин справи, які були встановлені під час розгляду справи, дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, 29.10.2021р. прийняв законну постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України в межах санкції ст. 122 КУпАП України.

При цьому колегія суддів, з урахуванням положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права, вважає за необхідне зазначити, що Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007р. у складі Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», встановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Стосовно правомірності прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення по суті, колегія суддів вважає необхідно зазначити наступне.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч.1ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.12.4 «г» Правил дорожнього руху встановлено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком5.51, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. у справах про протиправність таких рішень, покладено саме на суб`єкт владних повноважень.

Позивач ОСОБА_1 заперечуючи факт порушення ним ч.1 ст.122 КУпАП, посилається на те, що інспектор поліції порушив вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснив вимірювання швидкості руху транспортного засобу способом утримання вимірювача швидкості в руках та за відсутності знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а тому вважає, що поліцейський розглянув справу, не маючи жодних підтверджуючих даних про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, чим порушив приписи ст.245 КУпАП.

Відповідачем, на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, під час розгляду справи судом першої інстанції надано диск, із розміщеним на ньому фотофайлом -_74200_0615_155714_F0053.jpg, який зроблено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI ІІ LTI 20/20 ТС008455.

Додані відповідачем до відзиву письмові докази підтверджують, що TruCam LTI ІІ 20/20 ТС008455, «Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM» зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки.

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 № 04/05/02-1179/ВС1 /а.с. 36, 37. 38/.

Таким чином, даний фотофайл, здійснений лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 ТС008455 є отриманим у встановленому законом порядку доказом скоєного позивачем правопорушення та підтверджує перевищення позивачем швидкості з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою на 20 км/год.

Зазначений доказ, колегія суддів вважає належним та допустимим.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Зазначений фотофайл спростовує пояснення позивача про те, що ним не порушено вимоги п.12.6 «г» ПДР України, оскільки на фото зафіксовано швидкість 144км/год автомобіля MAZDA 3 держномер НОМЕР_1 , яке зроблено лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 ТС008455, а тому колегія суддів вважає, що відповідач 15.06.2025р. прийняв законну та обґрунтовану постанову серії ЕНА №4984992 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи позивача про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності та про порушення його прав відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі спростовуюся належними та допустимими доказами.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови серії ЕНА №4984992 від 15.06.2025р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, яка є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, і суд першої інстанції постановив у даній справі правильне рішення про відсутність підстав для задоволення позову через його необґрунтованість та безпідставність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про залишення без задоволення заявлених ним позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 29.08.2025р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2025р. у справі №333/5377/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено 13.10.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов