Справа № 520/5828/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 р. Справа № 520/5828/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/5828/25

за позовом Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова , що діє в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації , Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації до ОСОБА_1 , в якому просила суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 привести належні йому на праві власності нежитлові приміщення, загальною площею 799,1 кв.м, в нежитловій будівлі літ.«А-2» по АДРЕСА_1 (пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення «Жилий будинок», охоронний №7135-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 04.06.2020 №1883 (прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.04.1980 за №334 під охоронним №300) до належного стану та ліквідувати негативні наслідки самовільно проведених робіт щодо спотворення пам`ятки, на виконання вимог приписів органу охорони культурної спадщини, шляхом:

- забезпечення розроблення науково-проєктної документації на проведення відповідних ремонтних та реставраційних робіт з метою приведення пам`ятки до належного стану та ліквідації негативних наслідків самовільно проведених робіт, які спотворили пам`ятку, про що поінформувати Департамент протягом 1 місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі та;

- проведення відповідних робіт на пам`ятці на підставі погодженої науково-проектної документації та дозволу Департаменту, отриманих у визначеному чинним законодавством порядку, термін - протягом 3 місяців від дати отримання усіх передбачених чинним законодавством дозвільних документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", встановлено порушення інтересів держави у сфері дотримання законодавства про охорону культурної спадщини, які є триваючими. По АДРЕСА_1 літ. "А-2" у м. Харкові розташована пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення "Жилий будинок", охоронний №7135-Ха. ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень в нежитловій будівлі літ. "А-2" по АДРЕСА_1 загальною площею 799,1 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2020, згідно умов якого ОСОБА_1 зобов`язався дотримуватись норм пам`ятко-охоронного законодавства, забезпечити виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження території пам`ятки, інших заходів, спрямованих на збереження пам`ятки. Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації при візуальному огляді зазначеного об`єкта виявлено ознаки проведення будівельних робіт всупереч вимог ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" будівельних робіт (демонтаж фронтону на завершенні ризаліту головного фасаду, улаштування нової покрівлі, надбудова по периметру зовнішньої стіни, виконання нового мурування із газоблоків на ділянках стін головного і дворового фасадів, прибудова тамбуру входу до дворового фасаду, загальний стан оздоблення головного фасаду пам`ятки - незадовільний) без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини та без погодженої проєктної документації. За результатами виявлених порушень Департаментом направлено власнику пам`ятки вимогу від 09.10.2023 №05-25/1593 щодо їх усунення. В подальшому, власнику пам`ятки ОСОБА_1 . Департаментом, як органом охорони культурної спадщини, направлено припис від 22.02.2024 №05-25/457 з вимогами про приведення ситуації, що склалась, у відповідність до чинного пам`яткоохоронного законодавства. Відповіді на вказаний припис від ОСОБА_1 до теперішнього часу не отримано. При цьому заходи, спрямовані на захист інтересів держави з вказаного питання уповноваженим органом упродовж тривалого часу не вживаються, що вказує на бездіяльність Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації щодо здійснення повноважень у сфері охорони культурної спадщини, спрямованих на її збереження, використання та захист.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 привести на виконання вимог приписів Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації від 22.02.2024 №05-25/457 та від 05.12.2024 №05-25/2872 належні йому на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 799,1 кв.м. в нежитловій будівлі літ. "А-2" за адресою АДРЕСА_1, до належного стану та ліквідувати негативні наслідки самовільно проведених будівельних робіт, шляхом проведення ремонтних та реставраційних робіт на підставі погодженої науково-проектної документації та дозволу Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, отриманих у визначеному чинним законодавством порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити, з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт з посиланням на висновки Верховного Суду, викладених в постанові від 24.02.2025 по справі №420/28979/23 вказує, що прокурор обрав спосіб судового захисту, який не передбачений чинним законодавством. Закон України «Про охорону культурної спадщини» не містить норм, які б надавали відповідному органу охорони культурної спадщини право на звернення до суду з іншими позовними вимогами, аніж про викуп пам`ятки або про відшкодування відповідачем шкоди внаслідок недотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини та невиконання своїх обов`язків як власника такого об`єкта.

Також наголошує на тому, що розуміючи необхідність збереження пам`ятки культури, що перебуває у власності відповідача, 03.02.2025 останній уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «ССП-1» договір №0302ПР виконання технічного обстеження та розробку проектної документації за об`єктом «Реконструкція приміщень пам`ятки архітектури за адресою: АДРЕСА_1» та станом на момент складання даного відзиву на позов тривають відповідні проектні роботи.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції фактично зобов`язав відповідача здійснити дії, які не можуть бути вчинені ним самостійно та виконання таких дій обмежується укладенням відповідного договору зі спеціалізованим суб`єктом господарювання на проведення технічного обстеження та розробку проектної документації на відповідний об`єкт культурної спадщини.

Таким чином вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не врахував, що відповідачем, станом на момент розгляду справи, вчинено усі залежні від нього дії щодо розроблення науково-проектної документації, розроблення якої передує отриманню відповідного дозволу на ремонтні та реставраційні роботи та їх фактичне виконання.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що відповідачем, в порушення вимог статті 26 Закону, на пам`ятці проведені роботи без дозволу Департаменту, як відповідного органу охорони культурної спадщини, та без погодженої з ним науково-проектної документації. Відповідно до ст. 29 Закону на фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам`ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки), покладається обов`язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам`ятки в належному стані аз власні кошти. Водночас, ч. 3 ст. 47 Закону передбачено, що юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам`яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов`язані відновити пам`ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливевідшкодувати шкоду відповідно до закону. Таким чином вважає, що з метою відновлення пам`ятки та приведення її до належного стану відповідачу (власнику) необхідно розробити науково-проектну документацію та погодити її з Департаментом, отримати дозвіл Департаменту на проведення робіт на пам`ятці та провести відповідні роботи.

Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова подала відповідь на відзив представника відповідача, в якій просила апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зауважила, що суд обґрунтовано дійшов висновку щодо дотримання прокурором встановленого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядку звернення до суду та підтвердження бездіяльності органів, уповноважених на виконання функцій держави у спірних правовідносинах (Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації), зокрема, перед зверненням до суду окружною прокуратурою направлено повідомлення до уповноваженого органу, отримано відповідь, з якої з`ясовано не вчинення таким органом дій щодо звернення до суду із позовом про зобов`язання відповідача привести належні йому на праві власності нежитлові приміщення в нежитловій будівлі літ. "А-2" по АДРЕСА_1 до належного стану та ліквідувати негативні наслідки самовільно проведених робіт щодо спотворення пам`ятки, на виконання вимог приписів органу охорони культурної спадщини. Виходячи з вишевикладене, посилання представника Відповідача про те, що Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації є неналежним відповідачем, є безпідставним.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що по АДРЕСА_1 літ. "А-2" у м. Харкові розташована пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення "Жилий будинок", охоронний №7135-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 04.06.2020 №1883, прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.04.1980 за №334 під охоронним №300.

Охоронний договір №1195 від 23.02.2021 на вказану пам`ятку укладений з її власником - ОСОБА_1 .

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2020 №5754-А, посвідченого цим нотаріусом, реєстровий №2063, акта прийому-передачі від 12.10.2020, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на нежитлові приміщення в нежитловій будівлі літ. "А-2" по АДРЕСА_1, а саме:

- 15.10.2020 - на нежитлові приміщення підвалу №1-:-7, площею 169,6 кв.м, нежитлові приміщення 1-го поверху №8, 10, площею 13,0 кв.м, загальною площею 182,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- 12.10.2020 - на нежитлові приміщення 2-го поверху №33-:-39, загальною площею 134 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- 15.10.2020 - на нежитлові приміщення 1-го поверху №І, площею 17,6 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху №20, 21, 24-:-27, 32, ІІ, площею 76,8 кв.м, загальною площею 94,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- 12.10.2020 - на нежитлові приміщення 1-го поверху №2, 3, 6, 7, 13-19, 18а, 19а, 19б, загальною площею 228,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- 15.10.2020 - на нежитлові приміщення 2-го поверху №22, 23, загальною площею 61,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- 12.10.2020 - на нежитлові приміщення 2-го поверху №28-:-31, загальною площею 46,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- 12.10.2020 - на нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 4, 5, 9, 12, загальною площею 52,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що укладенню договору купівлі-продажу від 18.09.2020 передувало проведення 21.12.2019 державної реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.2007, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, а також висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого 16.12.2019 ФО-П ОСОБА_2 .

Зі змісту договору купівлі-продажу від 18.09.2020 вбачається, що нежитлові приміщення, загальною площею 799,1 кв.м, придбані ОСОБА_1 за результатами аукціону за 2 880 002, 40 грн. (в т.ч. ПДВ 480 000,40 грн).

Пунктом 5.1.4. вказаного договору покупець ОСОБА_1 зобов`язався дотримуватись норм пам`ятко-охоронного законодавства, а п. 5.1.7 - забезпечити виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження території пам`ятки, інших заходів, спрямованих на збереження пам`ятки.

З листа директора Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (далі - Департаменту) від 09.10.2023 №05-25/1594 щодо проведення робіт на пам`ятках культурної спадщини, адресованого Харківській обласній прокуратурі, вбачається, зокрема, що за дорученням Харківської обласної державної (військової) адміністрації Департаментом розглянуто звернення ОСОБА_3 щодо збереження пам`яток архітектури, в тому числі літ. "А-2" по АДРЕСА_1 , яка є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення «Жилий будинок», охоронний №7135-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 04.06.2020 №1883 (прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.04.1980 за №334 під охоронним №300). Охоронний договір №1195 від 23.02.2021 на вказану пам`ятку укладений з її власником - ОСОБА_1 з Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, який на той час здійснював функції відповідного органу охорони культурної спадщини. При візуальному огляді зазначеного об`єкта виявлені ознаки проведення будівельних робіт.

За результатами виявлених порушень Департаментом направлено власнику пам`ятки вимогу від 09.10.2023 №05-25/1593 щодо їх усунення.

31.10.2023 за вхідним №1387 Департаментом отримано листа ОСОБА_1 від 31.10.2023 з поясненнями щодо робіт, проведених на вказаній пам`ятці.

У вказаному листі ОСОБА_1 повідомив, що придбав відповідну будівлю за результатами проведених 27.08.2020 торгів на електронному аукціоні за договором купівлі-продажу від 18.09.2020, укладеним з Харківською міською радою. Після цього, 24.09.2020 у сусідній будівлі за №18 сталася пожежа, яка розповсюдилась на другий поверх придбаної ним будівлі. Відповідно до акту пожежі від 24.09.2020 значно пошкоджено покрівлю будинку, у зв`язку з чим, у подальшому проведені роботи щодо закриття даху будинку тимчасовою покрівлею (поліетиленом) на час розробки технічної документації щодо її належного відновлення. Після повномасштабного вторгнення російської федерації приміщення було пошкоджене уламком боєприпасу, через що вже і так пошкоджена покрівля під своєю вагою зруйнувала частину стіни 2 поверху, у зв`язку з чим, довелося виконати невідкладні протиаварійні заходи з відновлення експлуатаційних спроможностей покрівлі та перекладення зруйнованої стіни піноблоком (раніше стіна була зроблена з гіпсу та деревини). Для недопущення подальшого руйнування та несанкціонованого доступу третіх осіб до приміщення в будівлі проведено легкі відновлювальні роботи. Вважає, що виконані протиаварійні роботи, без яких неможливо забезпечити збереження пам`ятки. Стверджує, що фронтон, який був демонтований на час проведення робіт, буде встановлений при проведенні ремонтно-реставраційних робіт всієї покрівлі.

Ознаки проведення на вказаній пам`ятці всупереч вимог ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" будівельних робіт (демонтаж фронтону на завершенні ризаліту головного фасаду, улаштування нової покрівлі, надбудова по периметру зовнішньої стіни, виконання нового мурування із газоблоків на ділянках стін головного і дворового фасадів, прибудова тамбуру входу до дворового фасаду, загальний стан оздоблення головного фасаду пам`ятки - незадовільний) без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини та без погодженої проєктної документації з ним науково зафіксовано відповідним актом візуального обстеження від 20.12.2023.

Власнику пам`ятки ОСОБА_1 . Департаментом, як органом охорони культурної спадщини, направлено припис від 22.02.2024 №05-25/457 з вимогами про приведення ситуації, що склалась, у відповідність до чинного пам`яткоохоронного законодавства.

Припис 27.02.2024 надіслано на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену відповідачем як засіб листування).

Вказаним приписом, враховуючи акт моніторингу (візуального обстеження) від 20.12.2023, зобов`язано, серед іншого:

- привести у відповідність охоронний договір №1195 від 23.02.2021 на вказану пам`ятку, укладений між ОСОБА_1 та Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, який на той час здійснював функції відповідного органу охорони культурної спадщини, шляхом підписання відповідної тристоронньої угоди, для чого звернутися до Департаменту з відповідним листом, термін - протягом тижня з дня отримання цього припису;

- розробити науково-проєктну документацію на проведення відповідних ремонтних та реставраційних робіт з метою приведення пам`ятки до належного стану та ліквідації негативних наслідків самовільно проведених робіт щодо спотворення пам`ятки, про що проінформувати Департамент, надавши копії договору на її розроблення, термін протягом одного місяця з дня отримання цього припису;

- розпочати проведення відповідних робіт на пам`ятці на підставі погодженої науково проєктної документації та дозволу Департаменту, отриманих у визначеному чинним законодавством порядку, термін - протягом 3 місяців від дати отримання усіх передбачених чинним законодавством дозвільних документів.

З листа Департаменту від 06.09.2024 №05-25/2032/1, який надійшов на адресу окружної прокуратури 18.09.2024, вбачається, що відповіді на вказаний припис від ОСОБА_1 не отримано.

Департаментом 06.12.2024 рекомендованим листом направлено на адресу ОСОБА_1 повторний припис від 05.12.2024 №05-25/2872, яким зобов`язано:

- привести у відповідність охоронний договір №1195 від 23.02.2021 на вказану пам`ятку, укладений між ОСОБА_1 та Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, який на той час здійснював функції відповідного органу охорони культурної спадщини, шляхом підписання відповідної тристоронньої угоди, для чого звернутися до Департаменту з відповідним листом, термін - протягом тижня з дня отримання цього припису;

- приступити до розроблення науково-проєктної документації на проведення відповідних ремонтних та реставраційних робіт з метою приведення пам`ятки до належного стану та ліквідації негативних наслідків самовільно проведених робіт, які спотворили пам`ятку, про що поінформувати Департамент протягом 1 місяця з дня отримання цього припису;

- розпочати проведення відповідних робіт на пам`ятці на підставі погодженої науково-проєктної документації та дозволу Департаменту, отриманих у визначеному чинним законодавством порядку, термін - протягом 3 місяців від дати отримання усіх передбачених чинним законодавством дозвільних документів.

До теперішнього часу відповіді на вказаний припис ОСОБА_1 не надано.

03.02.2025 між ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ "ССП-1" (Підрядник) укладено Договір №0302ПР на виконання проектних робіт, а саме: Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати технічне обстеження та розробити документацію: "Реконструкція приміщень будівлі пам`ятки архітектури за адресою: АДРЕСА_1 : нежитлові приміщення 2-го поверху №33-:-39 загальною площею 134 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2"; нежитлові приміщення 1-го поверху №2, 3, 6, 7, 13-:-19, 18а, 19а, 19б загальною площею 228,3 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2"; нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 4, 5, 9, 12 загальною площею 52,2 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2"; нежитлові приміщення 2-го поверху №28-:-31, загальною площею 46,1 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2"; нежитлові приміщення 2-го поверху №22, 23, загальною площею 61,5 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2"; нежитлові приміщення 1-го поверху №І, площею 17,6 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху №20, 21, 24-:-27, 32, ІІ, площею 76,8 кв.м, загальною площею 94,4 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2"; нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-7 площею 169,6 кв.м, нежитлові приміщення 1-го поверху №8, 10 площею 13,0 кв.м у нежитловій будівлі літ. "А-2".

Посилаючись на те, що власником пам`ятки архітектури не вжито заходів щодо дотримання норм чинного законодавства щодо збереження пам`ятки архітектури Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова звернулася з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації про зобов`язання відповідача привести належні йому на праві власності нежитлові приміщення до належного стану та ліквідувати негативні наслідки самовільно проведених робіт щодо спотворення пам`ятки, на виконання вимог приписів органу охорони культурної спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі належні та допустимі докази свідчать про порушення відповідачем вимог Закону №1805-III. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для ініціювання прокурором Новобаварської окружної прокуратури судового захисту інтересів держави в особі органів, уповноважених охороняти культурну спадщину, у даній справі.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 7 частини першої статті 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян; реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Аналогічні норми містяться у статті 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», яка визначає основні завдання місцевих державних адміністрацій.

Пункти 1, 6 частини першої та частина друга статті 13 цього ж Закону встановлюють, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей, утвердження української національної та громадянської ідентичності.

Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Зміст преамбули до Закону України «Про охорону культурної спадщини» з урахуванням наведених у його статті 1 визначень понять, засвідчує, що охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування та становить систему правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів, спрямованих, у тому числі на запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається, у тому числі на спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких належать й обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації (абзаци перший, другий, п`ятий частини першої статті 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

До повноважень, зокрема, органів охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, окрім іншого: забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження (пункт 6 частини першої статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

На підставі розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 17.07.2023 №357В, функції органу охорони культурної спадщини Харківської обласної державної (військової) адміністрації по пам`ятках архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, ландшафтних, науки і техніки передані Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації.

Відповідно до Положення про Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, затвердженого розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 23.08.2023 №526В, Департамент здійснює державний контроль за додержанням законодавства з питань культури, мистецтва та охорони культурної спадщини (п. 5.8); здійснює інші передбачені законом функції, делеговані обласною державною (військовою) адміністрацією (п. 5.62); є юридичною особою публічного права (п. 13).

У пункті 5 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», яка визначає права місцевих державних адміністрацій, закріплено, що для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частин першої, другої, речення другого частини четвертої статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій.

Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (друге речення частини першої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що культурна спадщина перебуває під посиленою охороною держави й здійснюється органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до Конституції та законів України. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань для вказаних органів.

Висновок про те, що збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування, неодноразово наводився Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19 та 11 вересня 2024 року у справі № 460/10903/22 та № 580/7276/21 відповідно.

Повноваження з охорони об`єктів культурної спадщини передбачають, окрім іншого, вжиття заходів з забезпечення їх захисту від загрози пошкодження, руйнування або знищення в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь. В умовах правового режиму воєнного стану ці повноваження тимчасово виконують військові адміністрації, якщо вони були утворені.

У спірних правовідносинах вищевказані повноваження виконує Департамент як спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини на території Харківської області.

Для реалізації, зокрема, вищезгаданих повноважень закон (пункт 5 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації») надає місцевим державним адміністраціям, а під час дії правового режиму воєнного стану й відповідним військовим адміністраціям (у разі їх утворення), право звертатися до суду у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Такі приписи законодавства корелюються з положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд неодноразово аналізував вказану норму Основного Закону України, зокрема, у постанові від 07 листопада 2024 року у справі № 990/184/24 (пункти 58, 59) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що вжите законодавцем формулювання «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Тобто діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, що забезпечує введення владних функцій у законні рамки.

Зазначені правила поведінки, оформлені у нормах права, поширюються й на спірні у цій справі правовідносини в частині процедури реалізації Департаментом культури як суб`єктом владних повноважень наявного у нього права на звернення до суду.

Частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суб`єктів владних повноважень звернутися до адміністративного суду, однак виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Зазначена норма кореспондується з положеннями вищезгаданих норм пункту 5 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», які також містять приписи про те, що право місцевої державної адміністрації на звернення до суду для реалізації наданих їй повноважень здійснюється у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З такими приписами процесуального та матеріального закону перекликаються норми пункту 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом яких юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2018 року у справі № 824/2473/15-а зазначено, що з урахуванням специфіки адміністративного судочинства законодавець жорстко обмежив право суб`єктів владних повноважень звертатися до суду з адміністративним позовом, перерахувавши такі випадки, та зробив винятки про можливість звернення саме з адміністративним позовом у разі прямої вказівки на це у спеціальному законі.

У цій же постанові Верховного Суду зазначено, що широко тлумачити вказані винятки як можливість будь-якого суб`єкта владних повноважень звертатися до адміністративного суду з позовом до фізичної чи юридичної особи в разі, якщо спеціальним законом їм надано право на звернення до суду, не можна, оскільки це спотворює природу і завдання адміністративної юстиції.

Також підкреслено, що звернення до суду є способом реалізації компетенції відповідного суб`єкта владних повноважень, під час якого суд здійснює попередній судовий контроль, перевіряючи наявність законних підстав для втручання суб`єкта владних повноважень (позивача), а отже запобігаючи можливим порушенням прав, свобод та інтересів фізичних або прав та інтересів юридичних осіб. Звернення суб`єкта владних повноважень до суду не є способом захисту його прав чи інтересів, оскільки адміністративне судочинство має інше завдання, та не може призвести до виконання завдання адміністративного судочинства - захисту прав, свобод та інтересів фізичних або прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому констатовано, що до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень, в яких можуть бути відповідачами фізичні та юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 09 жовтня 2012 року у справі № 21-177а12, від 22 вересня 2015 року у справі № П/811/3781/14 та постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 826/7962/16, від 06 червня 2018 року у справі № П/811/289/16, від 13 червня 2018 року у справі № 815/332/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 818/1735/17.

Спеціальним законом, який безпосередньо регламентує правовідносини у сфері охорони культурної спадщини та визначає вичерпний перелік випадків, за яких уповноважений орган охорони культурної спадщини як суб`єкт владних повноважень має право на звернення до суду, конкретний спосіб реалізації такого права, є Закон України «Про охорону культурної спадщини».

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про охорону культурної спадщини», якщо в результаті дій або бездіяльності власника пам`ятки їй загрожує пошкодження або знищення, відповідний орган охорони культурної спадщини робить власнику пам`ятки відповідне попередження з дотриманням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

Якщо власник пам`ятки не вживає заходів щодо її збереження, зокрема у зв`язку з неможливістю створення необхідних для цього умов, суд за позовом відповідного органу охорони культурної спадщини може постановити рішення про її викуп.

У разі невідкладної необхідності забезпечення умов для збереження пам`ятки позов про її викуп може бути пред`явлено без попередження.

Таким чином стаття 21 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачає право відповідного органу охорони культурної спадщини на пред`явлення позову до власника пам`ятки, якщо в результаті його дій або бездіяльності пам`ятці загрожує пошкодження або знищення, і якщо власник пам`ятки не вживає заходів щодо її збереження, зокрема у зв`язку з неможливістю створення необхідних для цього умов. Такий позов може бути пред`явлено й без попередження у разі невідкладної необхідності забезпечення умов для збереження пам`ятки.

Отже спеціальний закон (стаття 21 Закону України «Про охорону культурної спадщини») чітко встановлює спосіб захисту інтересів держави в суді уповноваженим на це органом охорони культурної спадщини у разі, якщо пам`ятці загрожує пошкодження, руйнування чи знищення внаслідок недобросовісних дій або бездіяльності власника пам`ятки, а саме - шляхом пред`явлення позову про викуп пам`ятки. Іншого правового регулювання закон не містить.

Проаналізувавши вищевикладені у цій постанові норми права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах та їх урегульовують, а також враховуючи висновки Верховного Суду України та Верховного Суду (Великої Палати) щодо їх застосування, колегія суддів дійшла висновку про те, що Департамент культури не наділений правом на звернення до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки містобудування та архітектури відновити таку пам`ятку. Прямої вказівки на це в законі не існує.

Таким чином у спірних правовідносинах відсутній суб`єкт владних повноважень, який уповноважений здійснювати захист інтересів держави у обраний прокурором спосіб - шляхом звернення до суду з вищевказаним позовом.

У спірних правовідносинах такий орган відсутній взагалі, а отже прокурор повинен був навести інші, аніж ним було вказано у позовній заяві, обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у суді, визначити інший суб`єктний склад учасників справи.

Оскільки Департамент культури не є належним позивачем у цій справі, то це виключає й участь прокурора в його інтересах.

Дана позиція суду узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.02.2025 року по справі № 420/28679/23.

Водночас суд звертає увагу на висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 листопада 2022 року у справі №240/401/19:

« 69. Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

70. Разом з тим, незгода суду з наведеним в адміністративному позові на виконання частини четвертої статті 53 КАС України обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду, як помилково вважали суди у цій справі.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц.»

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц зазначено, що процесуальний закон передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, провадження за якою відкрите, без розгляду через виникнення обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Стаття 240 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема її пункт 1 частини першої, не передбачають можливість залишення позовної заяви без розгляду в разі, якщо прокурором не дотримано визначеного законом порядку звернення до суду за захистом інтересів держави, наведено помилкове обґрунтування наявності підстав для представництва цих інтересів у суді.

При цьому звернення до суду є способом здійснення повноважень відповідного суб`єкта владних повноважень, під час якого суд здійснює попередній судовий контроль, перевіряючи наявність законних підстав для втручання суб`єкта владних повноважень (позивача), а отже запобігаючи можливим порушенням прав, свобод або законних інтересів фізичних або юридичних осіб. Звернення суб`єкта владних повноважень до суду не є способом захисту його прав чи інтересів, оскільки адміністративне судочинство має інше завдання.

Суб`єкт владних повноважень, який звертається до суду, повинен обґрунтувати підстави звернення та зазначити їх у позовній заяві. Відсутність цих відомостей свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

У разі встановлення судом відповідних правових підстав, прямо визначених у Конституції або законах України, для звернення до суду суд може відкрити провадження в адміністративній справі за позовом суб`єкта владних повноважень і вирішувати її по суті.

Судовий розгляд у справі за позовом суб`єкта владних повноважень, який подано до суду за відсутності необхідних передумов, не може призвести до виконання завдання адміністративного судочинства - захисту прав фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно, якщо суб`єкт владних повноважень звернувся до суду без передбачених законом підстав, і це з`ясовано судом на стадії відкриття провадження, то суд відмовляє у відкритті провадження, оскільки спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо ці обставини були з`ясовані судом після відкриття провадження, суд закриває провадження у справі. Розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів, він не належить до юрисдикції жодного іншого суду.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 818/1735/17, від 07 вересня 2018 року у справі № 824/2473/15-а, від 24 вересня 2018 року у справі № 813/562/15, від 06 червня 2019 року у справі № 814/2764/16, від 23 квітня 2020 року у справі № 820/6416/16, від 18 листопада 2022 року у справі № 813/2243/17, від 01 лютого 2022 року у справі № 480/4055/18 та від 30 травня 2023 року у справі № 813/4992/17.

У вказаних вище постановах колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у такому випадку провадження у справі належить закривати з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Такий підхід до застосування норм процесуального права у подібних випадках викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2024 року у справі № 560/177/23 та постанові Верховного Суду від 24.02.2025 року по справі № 420/28679/23.

Проте поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Правова позиція такого змісту міститься й у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 300/1263/22.

Враховуючи, що у Департаменту культури відсутнє право на звернення до суду з таким позовом, який було подано у справі, яка розглядається, то таке право відсутнє й у прокурора, який діє в інтересах держави в особі вказаного органу. Тобто цей спір у наявному суб`єктному складі не може бути вирішено судом будь-якої юрисдикції.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи відсутність у прокурора права звернення до суду, колегія суддів не вбачає необхідним оцінювати інші аргументи апеляційної скарги як таких, що на загальний висновок по суті справи не впливають.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування оскаржуваного рішення від 04.07.2025р. та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 по справі № 520/5828/25 - скасувати

Провадження у справі № 520/5828/25 за позовом Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова, що діє в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк