Справа № 160/16411/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О., за участі секретаря судового засідання Ткач Д.М., розглянувши адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУС ТРЕЙД» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Суть спору: 04 червня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУС ТРЕЙД» до Дніпровської митниці, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачем протиправно донараховано позивачу податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за ввезені позивачем на митну територію України медичні вироби (вимірювачі артеріального тиску класу І з функцією вимірювання). Так, позивачем при митному оформленні зазначеного товару застосована ставка податку на додану вартість у розмірі 7 відсотків на підставі пп.в) п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України. Натомість, відповідач за наслідком проведеної перевірки прийшов до висновку про заниження позивачем податкового зобов`язання зі сплати податку, за наслідком чого виніс оскаржувані рішення, застосувавши до операцій з поставки медичних виробів ставку податку на додану вартість в розмірі 20%. Збільшуючи суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, відповідач керувався тим, що медичні вироби не дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні, з чим позивач не погоджується та у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
30 червня 2025 року від відповідача Дніпровської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до підпункту «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України право на оподаткування податком на додану вартість за ставкою 7% виникає за умови, що медичні вироби внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність. Крім того, для застосування пониженої ставки податку на додану вартість (7%) імпортовані медичні вироби повинні бути дозволеними для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні. Остання умова позивачем не дотримана, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУС ТРЕЙД», всупереч вимог Технічного регламенту щодо медичних виробів, не було внесено інформацію щодо уповноваженого представника до Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг (надалі - Реєстр осіб). Відтак, на переконання відповідача, невнесення позивачем відомостей до зазначеного Реєстру свідчить про невиконання вимог Технічного регламенту щодо медичних виробів та заборону для надання таких виробів на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні, що виключає застосування ставки податку в розмірі 7%. Враховуючи зазначене, відповідач збільшив суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, застосувавши до операцій ставку податку в розмірі 20%. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
01 липня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що невнесення на момент митного оформлення відомостей щодо уповноважених представників ТОВ «МЕДХАУС ТРЕЙД» в Реєстр осіб ніяким чином не впливає на застосування ставки податку на додану вартість в розмірі 7%. Позивач вказує, що Реєстр осіб є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для формування та обліку відомостей, зазначених у пункті 31 Технічного регламенту щодо медичних виробів. Сам Реєстр осіб не носить дозвільного характеру. Відтак, невнесення позивачем відомостей до зазначеного Реєстру осіб не свідчить про заборону імпортованих медичних виробів для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
19.08.2025 Дніпровською митницею надіслано до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що відомості про особу, відповідальну за введення медичних виробів в обіг, вносяться Держлікслужбою до Реєстру осіб перед введенням медичних виробів в обіг. Відтак, саме з моменту внесення відомостей щодо таких осіб до Реєстру останні набувають статусу осіб, відповідальних за введення медичних виробів в обіг. Матеріали проведеної перевірки свідчать, що на момент митного оформлення товарів «вимірювачі артеріального тиску» відомості про позивача до Реєстру осіб внесено не було, а тому не підтвердженого його статусу як особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг. Відтак, надана позивачем до митного оформлення декларація про відповідність не давала позивачу законних підстав для застосування ставки ПДВ у розмірі 7% при здійсненні митного оформлення медичних виробів, так як була складена особою, яка не набула у встановленому порядку статусу особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Видами економічної діяльності (КВЕД) ТОВ «МЕДХАУС ТРЕЙД» є: 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 33.13 Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
1. На підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 2 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України Дніпровською митницею проведено невиїзну документальну перевірку згідно з наказом Дніпровської митниці від 16.01.2025 №20, стосовно повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів за окремими митними деклараціями, оформленими у період з 2023 до 2024 року.
Перевіркою встановлено, що до митного оформлення позивачем надано документи про відповідність, передбачені технічними регламентами на медичні вироби, зокрема, сертифікати оцінювання відповідності та декларації про оцінювання відповідності. Зазначені документи за кодом 9907 відображено в графі 44 зазначених митних декларацій.
При цьому, в графі 44 електронних митних декларацій (надалі ЕМД) UA110110/2023/004065 від 02.06.2023; UA110110/2023/005582 від 01.08.2023; UA110110/2023/006586 від 01.09.2023; UA110110/2023/007360 від 28.09.2023; UA110110/2023/008967 від 06.12.2023; UA110110/2023/009514 від 26.12.2023; UA110110/2024/000928 від 09.02.2024; UA110110/2023/000444 від 22.01.2024 відсутні документи за кодом 9000 (інші некласифіковані документи), які б в свою чергу могли підтвердити отримання дозволу для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Митний орган зазначив в Акті перевірки про те, що в період з 02.06.2023 до 09.02.2024 (на час митного оформлення) в Реєстрі осіб були відсутні відомості про відповідальну особу та товар оформлений за ЕМД UA110110/2023/004065 від 02.06.2023; UA110110/2023/005582 від 01.08.2023; UA110110/2023/006586 від 01.09.2023; UA110110/2023/007360 від 28.09.2023; UA110110/2023/008967 від 06.12.2023; UA110110/2023/009514 від 26.12.2023; UA110110/2024/000928 від 09.02.2024; UA110110/2023/000444 від 22.01.2024 і відповідно відсутній дозвіл для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Позивачем надавалися заперечення на Акт перевірки, за наслідком розгляду яких Дніпровською митницею складено висновок правомірність складеного Акта.
2. На підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 2 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України Дніпровською митницею проведено невиїзну документальну перевірку згідно з наказом Дніпровської митниці від 11.02.2025 №91, стосовно повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів за окремими митними деклараціями, оформленими у період з 2023 року.
Перевіркою встановлено, що до митного оформлення позивачем надано документи про відповідність, передбачені технічними регламентами на медичні вироби, зокрема, сертифікати оцінювання відповідності та декларації про оцінювання відповідності. Зазначені документи за кодом 9907 відображено в графі 44 зазначених митних декларацій.
При цьому, в графі 44 електронних митних декларацій (надалі ЕМД) UA110110/2023/005112 від 14.07.2023, UA110110/2023/006585 від 05.09.2023, UA110110/2023/007055 від 20.09.2023, UA110110/2023/008969 від 06.12.2023, UA110110/2023/009232 від 18.12.2023 відсутні документи за кодом 9000 (інші некласифіковані документи), які б в свою чергу могли підтвердити отримання дозволу для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Митний орган зазначив в Акті перевірки про те, що в період з 14.07.2023 до 18.12.2023 (на час митного оформлення) в Реєстрі осіб були відсутні відомості про відповідальну особу та товар оформлений за ЕМД UA110110/2023/005112 від 14.07.2023, UA110110/2023/006585 від 05.09.2023, UA110110/2023/007055 від 20.09.2023, UA110110/2023/008969 від 06.12.2023, UA110110/2023/009232 від 18.12.2023 і відповідно відсутній дозвіл для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Позивачем надавалися заперечення на Акт перевірки, за наслідком розгляду яких Дніпровською митницею складено висновок правомірність складеного Акта.
За наслідком поданих позивачем скарг на податкові повідомлення-рішення Державною митною службою України винесено рішенні про залишення скарг без задоволення, а податкових повідомлень-рішень - без змін.
Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно підпунктів «а», «в» пункту 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:
б) 7 відсотків по операціях з:
- постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Відтак, право на застосування ставки податку на додану вартість в розмірі 7% виникає за одночасного дотримання суб`єктом господарювання таких умов:
(1) внесення медичних виробів до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідність їх вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність; та
(2) дозвіл для надання медичних виробів на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні. Іншими словами, відсутність заборони для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин внесення медичних виробів до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення не видавалося можливим у зв`язку із втратою чинності Порядком державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 №1497 (надалі - Порядок №1497). Зокрема, Порядок №1497 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №753 від 02.10.2013.
Відтак, задля підтвердження права на застосування ставки податку в розмірі 7% позивач з двох альтернативних умов (1), зазначених в першій частині пп. «в» п. 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України, мав можливість застосувати лише одну - підтвердити відповідність медичних виробів вимогам технічних регламентів документом про відповідність.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15.01.2015 №124-VIII (далі Закон №124-VIII):
- документ про відповідність - декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності;
- надання на ринку - будь-яке платне або безоплатне постачання продукції для розповсюдження, споживання чи використання на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності;
- орган з оцінки відповідності - орган (підприємство, установа, організація чи їх структурний підрозділ), що здійснює діяльність з оцінки відповідності, включаючи калібрування, випробування, сертифікацію та інспектування;
- оцінка відповідності - процес доведення того, що задані вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані;
- підтвердження відповідності - видача документа про відповідність, яка ґрунтується на прийнятому після критичного огляду рішенні про те, що виконання заданих вимог було доведене;
- презумпція відповідності - припущення, яке визнається достовірним, поки не буде доведено інше, про те, що продукція, пов`язаний з нею процес або метод виробництва чи інший об`єкт відповідає вимогам відповідного технічного регламенту, що визначені в ньому, а орган з оцінки відповідності відповідає спеціальним вимогам до призначених органів з оцінки відповідності (далі - призначений орган) чи визнаних незалежних організацій;
- технічний регламент - нормативно-правовий акт, в якому визначено характеристики продукції або пов`язані з ними процеси та методи виробництва, включаючи відповідні адміністративні положення, додержання яких є обов`язковим. Він може також включати або виключно стосуватися вимог до термінології, позначень, пакування, маркування чи етикетування в тій мірі, в якій вони застосовуються до продукції, процесу або методу виробництва.
За ч. 1 ст. 11 Закону №124-VIII продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами - також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.
Частиною 2 ст. 25 Закону №124-VIII процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками, а у випадках, в яких згідно з відповідними технічними регламентами обов`язки виробників покладаються на імпортерів, розповсюджувачів або інших осіб, - імпортерами, розповсюджувачами чи іншими особами.
Відповідно до ст. 28 Закону №124-VIII у випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, виробник або уповноважений представник (від імені та під відповідальність виробника) повинен складати декларацію про відповідність.
У декларації про відповідність заявляється про те, що виконання вимог, визначених у відповідних технічних регламентах, було доведено.
Декларація про відповідність складається згідно з вимогами до її змісту, примірною структурою чи формою, що встановлюються відповідними технічними регламентами.
Якщо технічним регламентом вимагається супроводження продукції при наданні на ринку або введенні в експлуатацію (експлуатації) декларацією про відповідність, її копією чи спрощеною декларацією про відповідність, така декларація повинна бути складена або перекладена згідно з вимогами закону про порядок застосування мов.
Технічними регламентами, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, можуть передбачатися інші, крім складення декларації про відповідність, випадки декларування відповідності вимогам технічних регламентів.
Технічний регламент щодо медичних виробів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 №753 (надалі - Технічний регламент).
Відтак, з системного аналізу положень Закону №124-VIII та Технічного регламенту вбачається, що ведення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється тільки в разі, коли вони відповідають вимогам Технічного регламенту, за умови належного постачання, встановлення, технічного обслуговування та застосування їх за призначенням.
При цьому, з огляду на положення пп. «в» п. 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України, відповідність медичних виробів вимогам відповідних технічних регламентів підтверджується документом про відповідність, яким є декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.
Повертаючись до обставин справи.
З матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення позивачем надано документи про відповідність, передбачені технічними регламентами на медичні вироби, зокрема, сертифікати оцінювання відповідності та декларації про оцінювання відповідності. Зазначені документи за кодом 9907 відображено в графі 44 митних декларацій: UA110110/2023/008968 від 06.12.2023, UA110110/2024/000928 від 09.02.2024, UA110110/2023/000444 від 22.01.2024, UA110110/2023/009514 від 26.12.2023, UA110110/2023/008967 від 06.12.2023, UA110110/2023/007360 від 28.09.2023, UA110110/2023/006586 від 01.09.2023, UA110110/2023/005582 від 01.08.2023, UA110110/2023/004065 від 02.06.2023, UA110110/2023/005112 від 14.07.2023, UA110110/2023/006585 від 05.09.2023, UA110110/2023/007055 від 20.09.2023, UA110110/2023/008969 від 06.12.2023, UA110110/2023/009232 від 18.12.2023.
Відтак, позивачем дотримано одну з двох вимог, необхідних для реалізації права на застосування ставки у розмірі 7 відсотків податку на додану вартість.
Натомість, як вбачається із оскаржуваних рішень, збільшуючи суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, митний орган керувався тим, що імпортовані позивачем медичні вироби не дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
Зокрема, відповідач зазначив в Актах перевірки про те, що в період з 02.06.2023 до 09.02.2024 та з 14.07.2023 до 18.12.2023 в Реєстрі осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг (надалі - Реєстр осіб), були відсутні відомості про відповідальну особу та товар, оформлений за ЕМД UA110110/2023/004065 від 02.06.2023; UA110110/2023/005582 від 01.08.2023; UA110110/2023/006586 від 01.09.2023; UA110110/2023/007360 від 28.09.2023; UA110110/2023/008967 від 06.12.2023; UA110110/2023/009514 від 26.12.2023; UA110110/2024/000928 від 09.02.2024; UA110110/2023/000444 від 22.01.2024, UA110110/2023/005112 від 14.07.2023, UA110110/2023/006585 від 05.09.2023, UA110110/2023/007055 від 20.09.2023, UA110110/2023/008969 від 06.12.2023, UA110110/2023/009232 від 18.12.2023.
З наявністю вище зазначених обставин митний орган пов`язує відсутність у позивача дозволу для надання імпортованих медичних виробів на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні, що виключає право на застосування ставки податку в розмірі 7%.
З такою позицією митного органу суд не погоджується, з огляду на таке.
На момент митного оформлення медичних виробів щодо останніх не було застосовано жодних обмежувальних (корегувальних) заходів, в тому числі: обмеження надання продукції на ринку; заборони надання продукції на ринку; вилучення продукції з обігу; відкликання продукції.
Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем не надано.
За наявності на момент митного оформлення документів, що підтверджують відповідність медичних виробів вимогам відповідних технічних регламентів (1), враховуючи визначену Законом №124-VIII презумпцію відповідності (2), з огляду на відсутність фактів застосування до медичних виробів обмежувальних (корегувальних) заходів (3), імпортовані медичні вироби були дозволеними для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
В контексті надання оцінки обставинам відсутності заборони для надання імпортованих медичних виробів на ринку суд проаналізував детально положення Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (надалі - Закон №2735-V).
Щодо визначених Законом випадків обмеження та заборони надання продукції на ринку.
Відповідно до ч. 1 ст. 22, ст. 28, 29 та 29-1 Закону №2735-V обмеження надання продукції на ринку, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції є обмежувальними (корегувальними) заходами в процесі здійснення ринкового нагляду, що застосовуються виключно у випадках, коли продукція становить серйозний ризик або не відповідає встановленим вимогам.
Натомість, в разі формальної невідповідності продукції встановленим вимогам обмежувальні заходи не вживаються, якщо відповідним суб`єктом господарювання буде вжито протягом визначеного органом ринкового нагляду строку заходи щодо усунення формальної невідповідності.
До формальної невідповідності частиною 3 ст. 29 Закону №2735-V віднесено випадки:
коли знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність
Суд зазначає, що встановлення заборони для надання на ринку імпортованого товару та/або введення його в експлуатацію і застосування в Україні є виключною компетенцією Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, виходячи з такого.
Відповідно до пунктів 3 та 4 Положення про Державну службу України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2015 року №647, основними завданнями Державнлї служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) є, серед іншого:
реалізація державної політики у сферах контролю якості та безпеки лікарських засобів, медичних виробів та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, а також внесення Міністрові охорони здоров`я пропозицій щодо формування державної політики у зазначених сферах.
Держлікслужба відповідно до покладених на неї завдань:
-відбирає в установленому порядку зразки лікарських засобів і медичних виробів для перевірки їх якості;
-здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства щодо забезпечення якості та безпеки лікарських засобів і медичних виробів на всіх етапах обігу, у тому числі правил здійснення належних практик (виробничої, дистриб`юторської, зберігання, аптечної);
-здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності;
-складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення у передбачених законом випадках;
-приймає в установленому порядку рішення про вилучення з обігу та заборону (зупинення) виробництва, реалізації та застосування лікарських засобів і медичних виробів, що не відповідають вимогам, визначеним нормативно-правовими актами, а також тих, що ввозяться на територію України та вивозяться з території України з порушенням установленого законодавством порядку;
Як вбачається з вищенаведеного, саме Держлікслужба уповноважена здійснювати державний ринковий нагляд за суб`єктами господарювання у сфері контролю якості та безпеки медичних виробів, відтак, саме до компетенції Держлікслужби належить здійснення державного ринкового нагляду, в тому числі шляхом застосування обмежувальних (корегувальних) заходів у вигляді заборони або обмеження надання медичних виробів на ринку та лише у випадках, визначених законом.
Натомість, перебирання митним органом на себе функцій і повноважень Держлікслужби є неприпустимим, в тому числі і у спосіб надання оцінки відповідності медичних виробів вимогам регламентів, а так само наслідкам невідповідності продукції встановленим вимогам.
Суд вказує, що митний орган в процесі митного оформлення медичних виробів не був позбавлений можливості (за наявності сумнівів щодо наявності дозволу для надання на ринку імпортованих медичних виробів та/або введення їх в експлуатацію і застосування) звернутися до органу державного ринкового нагляду для вжиття відповідних заходів (ч. 2 ст. 12, ч. 2 ст. 22 Закону №2735-VI).
Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 33 Закону №2735-VI обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються виключно рішеннями органів ринкового нагляду.
Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті, в тому числі, за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції (крім перевірок, що проводяться відповідно до статті 26 цього Закону), у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень митних органів про призупинення митного оформлення продукції відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Матеріали справи не містять доказів того, що митний орган звертався до органу державного ринкового нагляду задля проведення перевірки імпортованої продукції, виключно за наслідком чого могло бути прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом заборони для надання імпортованих медичних виробів на ринку та/або введення їх в експлуатацію і застосування в Україні.

Суд вкотре наголошує, що за відсутності рішення органу державного ринкового нагляду про заборону надання або обмеження продукції на ринку остання є дозволеною для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.

Щодо ототожнення митним органом поняття «дозволу для надання медичних виробів на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні» з фактом внесення відомостей до Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг (надалі - Реєстр).

З огляду на зазначене вище нормативне регулювання відсутність інформації про уповноважених осіб в Реєстрі не є свідченням заборони для надання на ринку медичних виробів та/або введення їх в експулатацію і застосування в Україні, за відсутності про це відповідного рішення органу державного ринкового нагляду про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Також, суд звертає на інформаційний характер зазначеного Реєстру.

Відповідно до пункту 2 порядку ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 10 лютого 2017 року №122 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21 грудня 2022 року №2311) Реєстр осіб є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для формування та обліку відомостей, зазначених у пункті 31 Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року №753.

Реєстр не має дозвільного характеру, а лише містить відомості про осіб та базову інформацію про вироби (наприклад, найменування, клас ризику, але без детальної оцінки відповідності), а, отже, не може впливати на реалізацію права позивача щодо застосування зниженої ставки податку на додану вартість, адже, такий реєстр, як слушно зазначає позивач, призначений для збору та обліку інформації про уповноважених осіб (виробників, імпортерів), а не для безпосередньої реєстрації чи сертифікації самих медичних виробів.

Крім того, суд враховує, що з огляду на положення частини 3 ст. 29 Закону №2735-V невнесення позивачем інформації до Реєстру осіб може бути кваліфіковано виключно як формальна невідповідність продукції, що у разі вжиття заходів суб`єктом господарювання протягом визначеного органом ринкового нагляду строку не призведе до заборони чи обмеження надання продукції на ринку.

Враховуючи викладене, за наявності на момент митного оформлення документів, що підтверджують відповідність медичних виробів вимогам відповідних технічних регламентів (1), враховуючи визначену Законом №124-VIII презумпцію відповідності (2), з огляду на відсутність фактів застосування до виробів обмежувальних (корегувальних) заходів органом державного ринкового нагляду (3), імпортовані медичні вироби на момент митного оформлення були дозволеними для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.

Відтак, імпортований товар відповідав всім вимогам, зазначеним у пп. «в» п. 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у позивача було право на застосування ставки податку на додану вартість в розмірі 7 відсотків при ввезенні медичних виробів на митну територію України.

Натомість, збільшення митним органом суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за встановлених в ході розгляду справи обставин є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено, оскільки призвело до незаконного нарахування позивачу додаткових 13 відсотків податку на додану вартість.

Суд також вказує, що спірні правовідносини мають не лише юридичну площину, а і соціальний контекст. Так, незаконне стягнення додаткових 13 відсотків податку на додану вартість призведе до підвищення собівартості медичних виробів та «ляже» тягарем на кінцевого споживача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження імпорту товару, який не відповідає вимогам Технічного регламенту та/або заборонений для надання на ринку.

Відтак, у позивача було право на застосування ставки податку на додану вартість в розмірі 7 відсотків при ввезенні медичних виробів на митну територію України.

Враховуючи викладене, прийняті митним органом податкові повідомлення-рішення від 06.03.2025 №UA15 та від 27.03.2025 №UA28 є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовна підлягає задоволенню.

Сплачений судовий збір у розмірі 30280,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУС ТРЕЙД» (Ідентифікаційний код: 44943207, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27) до Дніпровської митниці (Ідентифікаційний код: 43971371, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпровської митниці від 06.03.2025 №UA15.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпровської митниці від 27.03.2025 №UA28.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУС ТРЕЙД» (Ідентифікаційний код: 44943207, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27) судовий збір у розмірі 30 280, 00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (Ідентифікаційний код: 43971371, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22) .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 жовтня 2025 року.

Суддя А.О. Сластьон