Справа № 554/6488/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 р.Справа № 554/6488/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Материнко М.О., повний текст складено 19.08.25 року по справі № 554/6488/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України, в якому просив :

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 534140 від 21.04.2025, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях складу таких правопорушень.

В обґрунтування зазначав, що вважаю вказану постанову незаконною, оскільки зазначене у постанові порушення позивачем не вчинялось. Докази вчинення порушення відсутні. Вважає, що 21.04.2025 за адресою: вул. Сінна, буд. 17 в м. Полтаві мала місце безпричинна та безпідставна перевірка працівниками патрульної поліції в нього його особистих документів, а саме: посвідчення водія та технічного паспорту на його власний автомобіль «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_1 . Зокрема, коли до нього підійшов один із працівників патрульної поліції, не ди.влячись на те, що він не вчинив жодного адміністративного правопорушення, та не надавши будь яких доказів його вчинення, за яке передбачено перевірку його особистих документів, почав вимагати від нього надати документи, в свою чергу, він не відмовлявся надати документи, однак запитував у останніх яка підстава перевірки таких документів. Також, працівниками поліції в повному обсязі та доступній формі не були роз`яснені йому права та обов`язки, не надано можливості скористатися послугами адвоката, всі адміністративні матеріали складені без його фактичної участі та участі свідків. У його присутності ні 21.04.2025, ні у будь-яку іншу дату в порядку визначеному нормами КУпАП справа про вчинення вищезазначеного адмінправопорушення не розглядалася.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.08.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.08.2025 та ухвалите нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обставина кревання транспотним засобом ОСОБА_1 не підтверджується будь - яким доказом, що міститься у справі та не визнається ОСОБА_1 , оскільки останній транспортним засобом не керував, відповідним транспортним засобом керувала інша особа. Вказує, що наданий відповідачем відеозапис на підтвердження вчиненого правопорушення непослідовний, окрім факту переслідування працівниками поліції автомобіля, на ньому не зафіксовано будь якої змістовної інформації, що стала причиною подальших дій працівників поліції. Вказує, що на відео відсутній момент зупинки автомобіля, хто саме ним керував, по якій причині він зупинений. Отже, враховуючи викладене, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 перебував 21.04.2025 за кермом автомобіля «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 . Посилається на рішення Верховного Суду від 15.03.2019 по справі № 686/11314/17. Вказує, що жодних прав позивачу поліцейський не роз`яснив, а також не надав можливості скористатися правовою допомогою не зважаючи на відповідне клопотання, що свідчить про те, що під час винесення постанови відповідачем були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції Національної поліції України, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у відзиві на позов.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Розгляд справи просили провести без участі представника відповідача.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням особливостей, визначених ст. 268 КАС України.

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Крім того, вказана категорія справ відповідно до вимог ст. 286 КАС України розглядається в скорочені строки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за змістом оскаржуваної постанови, 21.04.2025 о 09 год. 22 хв. в м. Полтава, по вул. Сінна, 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також не пред`явив електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України.

Не погодившись з накладенням адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого суду відеозапису, ОСОБА_1 не надав на вимогу поліцейського реєстраційні документи на транспортний засіб. Суд зазначив, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові, а висновок про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до пп.пп. «а», «б», «ґ» п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Як установлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм слідує, що відповідно до законодавства України на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, з оскаржуваної постанови БАД № 534140 від 21.04.2025, а саме п. 7, вчинене позивачем правопорушення підтверджується відео з нагрудної камери 473420 та нагрудного відео реєстратора «УІ».

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем до відзиву на позовну заяву надано докази адміністративного правопорушення, а саме оптичний диск, який містить відеофайли : export-emtm4.mp4, IMG_3737.MP4.

Надані відповідачем відеозаписи підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.

Як встановлено колегію суддів за допомогою сайту Центрального засвідчувального органу https://czo.gov.ua, надані відповідачем відеоматеріли містять кваліфікований електронний підпис представника відповідача.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про наявність підозри перебування його у стані алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. Будь яких доказів стороною позивача на спростування не надано.

Так, на відео «export-emtm4» (о 09:29:32; 09:29:50; 09:30:03; 09:30:15; 09:31:14; 09:39:13; 09:41:14; 09:41:22; 09:41:54; 09:42:12) на неодноразові вимоги інспектора, надати документи до повного ознайомлення, передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, у тому числі і через додаток «ДІЯ», водій вищеперераховані документи не надав.

Як вбачається з наданого суду відеозапису, ОСОБА_1 не надав на вимогу поліцейського реєстраційні документи на транспортний засіб.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

В силу приписів статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.08.2019 у справі № 524/126/17 та від 21.11.2019 у справі № 522/22180/16-а.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Враховуючи наведене при притягненні особи до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід довести, що особа керувала транспортним засобом та не мала при собі або не пред`явила поліцейському на його вимогу посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Колегія суддів зазначає, що працівник патрульної служби, вважаючи, що водій допустив порушення правил дорожнього руху, мав підстави для зупинення його автомобіля для з`ясування всіх обставин справи.

Слід зазначити, що незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Крім того, у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.03.2019 справа № 127/19283/17 Верховним судом зазначено наступне: «Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи».

У значених постановах Верховним Судом наголошено, що відповідно до діючого законодавства на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені у їх сукупному зв`язку, суд вважає, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами та наданим відеозаписом, у діях ОСОБА_1 вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином позивачем не дотримано вказаних вимог законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на відсутність у поліцейського повноважень перевіряти посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, оскільки відповідачем не доведено наявність підстав для зупинення транспортного засобу, та як наслідок, у поліцейського не виникло права вимоги пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 760/20247/16-а, від 10.09.2019 у справі № 537/2324/17, від 13.03.2019 у справі № 686/15383/17, від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, від 21.11.2018 у справі № 465/6677/16-а та від 02.12.2019 у справі № 766/10693/17.

Так, Верховний Суд у постанові від 02.12.2019 у справі № 766/10693/17 зазначив, що нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати цей поліс при собі, та пред`явити його на вимогу поліцейського. Проте, як вбачається з запису нагрудного відео реєстратора, долученого до матеріалів справи в суді першої інстанції, позивач дійсно відмовився надати на вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також не пред`явив електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив пункт 2.4. розділу 2 ПДР України.

Виходячи з наведених вище правових норм, Верховний Суд прийшов до висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс. Сама по собі наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні відповідного договору на вимогу працівників поліції.

Отже, встановлені обставини свідчать про наявність у діянні позивача ознак та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Що стосується посилання апелянта на правову позицією Верховного Суду, викладену у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, згідно з якою поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення ПДР, то колегія суддів таку позицію не враховує, оскільки згідно з останньою правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові 02.12.2019 у справі №766/10693/17, нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати при собі відповідні документи, та пред`явити їх на вимогу поліцейського.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що на відео відсутній момент зупинки автомобіля, хто саме ним керував, по якій причині він зупинений, отже матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 перебував 21.04.2025 за кермом автомобіля «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Вказані підстави не зазначалися позивачем в позовній заяві та не були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції. З огляду на приписи ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Посилання в позовній заяві на те, що 21.04.2025 мала місце безпричинна та безпідставна перевірка працівниками патрульної поліції документів позивача, оскільки ним не вчинено жодних адміністративних правопорушень свідчить про те, що позивач не погоджується з діями працівника УПП в Полтавській області щодо зупинки його транспортного засобу та подальшої перевірки документів та жодним чином не свідчить про те, що позивач не керував автомобілем «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 .

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи з відеокамери зі службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського лише підтверджують обставини, викладені в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Так, з наданих відеозаписів вбачається, що біля припаркованого автомобіля Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 , перебував лише позивач, інших сторонніх осіб, які б могли керувати транспортним засобом немає.

На відео з бодікамери 473420 (о 09:33:13) зафіксовано, як позивач сідає на водійське сидіння, що дає підстави вважати, що за кермом автомобіля знаходився саме ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з відеозаписів, позивач під час спілкування з патрульними не надавав пояснень хто саме був за кермом транспортного засобу та не заперечував факт того, що за кермом перебував саме він.

При цьому, про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , додатково свідчать і інші дії вчинені позивачем, а саме, як вбачається з відео з бодікамери, саме ОСОБА_1 відмовляється від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та наполягає, що самостійно поїде проходити огляд на стан сп`яніння; саме собі, як водію, ОСОБА_1 просить викликати швидку; позивач неодноразово повідомляє, що надасть документи на вимогу поліцейського, але після приїзду карети швидкої допомоги; посилався, що надасть докази своєї невинуватості в суді. Також, з відео вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 сідав на водійське місце в авто, щоб закрити скло та повідомляв, що вже надавав документи працівнику УПП в Полтавській області.

Таким чином, доводи позивача щодо некерування ним транспортним засобом на час його зупинки повністю спростовуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в тому числі відеозаписом подій, які передують складанню постанови про притягнення до відповідальності позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вищенаведене у сукупності дозволяє дійти висновку про доведення відповідачем допущеного ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що жодних прав позивачу поліцейський не роз`яснив, а також не надав можливості скористатися правовою допомогою, не зважаючи на відповідне клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Як вбачається з наданого відео під час розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Постанову винесено згідно ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. На місці особі було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР, повідомлено ким та відносно кого проводиться розгляд справи.

З оглянутого відеозапису, колегія суддів встановила, що позивач не заявляв клопотання про надання можливості скористатися правничою допомогою адвоката. Тобто, позивачем не вчинено дій щодо реалізації свого права на правничу допомогу. Будь - яких клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату не заявляв.

Посилання сторони позивача, що оскаржувана постанова належним чином та в установленому порядку не оголошувалася, копію постанови не вручено і на його адресу не надсилалась, колегія суддів приймає критично, оскільки вказаний факт спростовується доказами, які знаходяться в матеріалах справи та вважає спробою сторони позивача уникнути від адміністративної відповідальності.

Копію постанови надіслано ОСОБА_1 за місцем проживання рекомендованим листом за вих. № 5302/41/26/2025 від 21.04.2025, що підтверджується копією реєстру про відправку. Згідно витягу відстежень по трек-номеру 161, рекомендований лист отримано 15.05.2025.

Враховуючи вищенаведене, те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення БАД № 534140 від 21.04.2025 (не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також не пред`явив електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) мали місце, колегія суддів приходить до висновку що відсутні підстави для скасування постанови серії БАД № 534140 від 21.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.08.2025 по справі № 554/6488/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 13.10.2025 року