Справа № 380/23535/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу № 380/23535/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини № НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 у відповідь на рапорт на звільнення від проходження військової служби поданого на підставі абз. 2 ст. 39 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2024 позивача було затримано і доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 . В процесі здійснення мобілізаційних процедур ТЦК та СП не було з`ясовано наявність відстрочки у позивача від призову за мобілізацією і не дивлячись на те, що він повідомив працівників ТЦК та СП про наявність в нього бронювання, його було відправлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було зараховано до списків особового складу Військової частини № НОМЕР_1 .

Такі дії відповідача, позивач вважає протиправними, оскільки відповідно до витягів Мінекономіки йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 27 квітня 2025 року.

У зв`язку з наведеним позивачем було подано рапорт командиру Військової частини № НОМЕР_1 про звільнення від проходження військової служби на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До рапорту було додано підтверджувальні документи.

Однак рапорт позивача, відповідачем було проігноровано і не надано жодної відповіді на нього, не дивлячись на те, що відповідачем його було отримано. Таку поведінку відповідача, позивач вважає не що інше, як бездіяльністю.

Позивач також вважає, що відповідно до абз. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Відтак, законом передбачено, що заброньовані працівники не підлягають мобілізації.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 проти позову заперечив з підстав, що видаючи наказ по стройовій частині, щодо відправки та зарахування солдата ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , виходили з того, що направляючи особу до військової частини НОМЕР_1 здійснені всі передбачені законом заходи, спрямовані на встановлення наявності - відсутності законних підстав, звільняючих позивача від призову на військову службу.

З 18.05.2024 набрав чинності «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Позивач із заявою про отримання відстрочки під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався. Згідно перевірки військово-облікових документів, позивач правом на відстрочку не володів. Позивач не наводить підстави та мотиви оскарження наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.10.2024 №276. Відповідно до п. 2 поіменного списку резервістів, які призванні на військову службу по мобілізації від 21.10.2024 солдат ОСОБА_1 направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Відповідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 304 від 21.10.2024 солдат ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибув для проходження базової та фахової підготовки зараховано до списків особового складу, постановлено на всі види забезпечення.

Отже, з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.

Твердження позивача про протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації 21.10.2024 солдата ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідач - Військова частина № НОМЕР_1 , проти позову заперечив з підстав, що згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №304 від 21.10.2024 солдат ОСОБА_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 , Львівська область, прибув для проходження базової та фахової підготовки зараховано до списків особового складу, постановлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта , шпк солдат.

Право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця. Отже, право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватися правил військового обліку, зокрема щодо своєчасного повідомлення органу.

З дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.

Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.11.2024 № 337 солдата ОСОБА_1 , курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки, який « 23» листопада 2024 року самовільно залишив частину, з « 23» листопада 2024 року знято з усіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення, припинено виплату грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 25.11.2024 відкрито провадження у справі, в судові засідання 11.12.2024, 22.01.2025 сторони та/або їх представники не прибули, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Судом встановлені наступні обставини:

08.10.2024 позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому зазначено:

«Прошу Вас звільнити мене, ОСОБА_1 , від проходження військової служби на підставі абз. 2 ст. 39 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 13.04.2024, абз. 1 ч. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки відповідно до витягу із наказу Мінекономіки мені було надано відстрочку (бронювання) від призову на військову службу під час мобілізації терміном до 27.04.2025 року за заявою № 9729 поданою 15.10.2024 до порталу «ДІЯ» від філії «Приміська пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» де я працював помічником машиніста електропоїзда цеху локомотивних бригад.

В процесі здійснення мобілізаційних процедур ТЦК та СП не було з`ясовано наявність в мене відстрочим від призову за мобілізацією, не дивлячись, що мною було зроблене відповідне повідомлення, внаслідок чого я був призваний на військову службу, як не військовозобов`язаний, всупереч вимогам чинного законодавства».

21.10.2024 наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) за № 276, в якому зазначено:

« 15. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» нижчепойменованих військовозобов`язаних 21 жовтня 2024 року призвати ІНФОРМАЦІЯ_5 та відправити у розпорядження начальника військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 :

15.1. Солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ВОС-949.

Підстава: поіменний список від 21.10.2024 (вих. №12188)».

21.10.2024 наказом ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 304, в якому зазначено:

« 4. Нижчепойменованих резервістів та військовозобов`язаних, призваних на військову службу за призовом під час загальної мобілізації на особливий період відповідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) №69/2022 від 24 лютого 2022 року, які прибули з вказаних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проходження фахової та базової загальновійськової підготовки.

З « 21» жовтня 2024 року ЗАРАХУВАТИ до списку особового складу військової частини та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою №1 (загальновійськова) зарахувати з сніданку « 22» жовтня 2024 року, ПРИЗНАЧИТИ на посади курсантів навчальних взводів відповідно до підготовки за вказаною військово-обліковою спеціальністю (ВОС), вважати такими, що з « 21» жовтня 2024 року справи та посаду прийняли і приступили до виконання службових обов`язків за посадою. Встановити посадовий оклад згідно тарифного розряду 1 у розмірі 2470 гривень, шпк «солдат».

Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 633 % від місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а саме:

солдат ОСОБА_2 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВОС-100;

Підстава: Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, поіменні списки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки».

23.11.2024 наказом ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 337, в якому зазначено:

« 31. Солдата ОСОБА_3 , курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки, який « 23» листопада 2024 року самовільно залишив частину, з « 23» листопада 2024 року зняти з усіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення за нормою № 1 (загальновійськова) зняти з сніданку « 24» листопада 2024 року.

Відповідно пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260, припинити виплату грошового забезпечення з дня, з якого він самовільно залишив військову частину « 23» листопада 2024 року».

09.12.2024 наказом ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 353, в якому зазначено:

« 33. Солдата ОСОБА_3 , курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки, який « 23» листопада 2024 року самовільно залишив військову частину, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024 №1257-ОД зняти з усіх видів забезпечення.

Відповідно наказу командира НОМЕР_2 навчального механізованого полку (по особовому складу) від « 09» грудня 2024 року №230-РС УВІЛЬНИТИ віл займаної посади та ЗАРАХУВАТИ у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно пункту 15 розділу наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260, припинити виплату грошового забезпечення з дня, з якого він самовільно залишив військову частину « 23» листопада 2024 року.

Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024 №1257- ОД, наказ командира НОМЕР_2 навчального механізованого полку (по особовому складу) від « 09» грудня 2024 року №230-РС».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ, зобов`язати відповідача звільнити позивача з військової служби, на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного наказу з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час спірних правовідносин), передбачала діючі на цей час законні підстави для звільнення з військові служби.

Згідно із ч. 1 ст. 39 цього ж Закону, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Стаття ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на час спірних правовідносин) передбачала діючі на цей час законні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього ж Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач в позові просить - визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2024 за № 276, про призов на військову службу під час мобілізації в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , однак витяг із «Резерв+» сформований 27.10.2024, тобто належних та допустимих доказів того, що позивач станом на 21.10.2024 був заброньованим, ним не надано.

Також, позивач просить зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 прийняти рішення про його звільнення від проходження військової служби у відповідь на рапорт на звільнення від проходження військової служби поданого на підставі абз. 2 ст. 39 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В цій частині суд зазначає, що в справі наявна копія (засвідченого адвокатом) рапорту позивача від 08.10.2024 адресована командиру Військової частини № НОМЕР_1 , яка судом не враховується, оскільки позивач, як зазначено вище був призваний на військову службу згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 лише 21.10.2024.

По суті представник позивача не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав і предмету позову.

Відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються аргументи позивача.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Суддя Гавдик З.В.