Справа № 160/12121/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: за участі: представника позивача:Мартіросян Г.А., Долідзе А.О. (в залі суду);
представника відповідача: Тітенка Ю.В.(в залі суду)
УСТАНОВИВ:
07.07.2025 року справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 09.07.2025 року прийнято справу до провадження. Розгляд справи призначено здійснювати у порядку загального позовного провадження Підготовче судове засідання призначено на 28.07.2025 року.
28.07.2025 року податковим органом подані додаткові пояснення у справі.
28.07.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 02.09.2025 року.
01.09.2025 року податковим органом подані додаткові пояснення у справі.
02.09.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 16.09.2025 року.
16.09.2025 року відповідачем до суду подано клопотання про долучення додаткових доказів по справі.
02.10.2025 року відповідачем подані додаткові пояснення у справі.
02.10.2025 року позивачем до суду подані письмову пояснення по справі.
02.10.2025 року закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті на 02.10.2025 року.
02.10.2025 року у судовому засіданні сторони підтримали обрані правові позиції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки позапланову невиїзну перевірку було проведено із суттєвим порушенням вимог податкового законодавства.
Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.
Акт перевірки не містить відомостей у зв`язку з якими обставинами та на підставі яких норм податкового законодавства відповідачем було прийнято рішення про проведення невиїзної документальної перевірки ТОВ «Монтана-Естейт», замість виїзної.
На момент проведення перевірки з 23.03.2023 по 29.03.2023 та складання акту перевірки від 04.04.2023 №1318/04-36-07-07-04/33546549 арбітражний керуючий Чичва Олег Сергійович взагалі не був посадовою особою та не виконував функції керівника ТОВ «Монтана-Естейт», не мав повноважень приймати рішення про допуск або недопуск посадових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області до проведення перевірки, не мав ні обов`язку, ні можливості надавати будь-які первинні документи бухгалтерського та податкового обліку для проведення документальної перевірки, давати пояснення щодо можливих виявлених порушень, тощо.
Крім того, не будучи ліквідатором ТОВ «Монтана-Естейт» станом на 04.04.2023, Чичва О.С. не мав права ні підписувати акт перевірки, ні отримувати другий примірник акту.
Вказують про те, що первинні документи та реальність операцій відповідачем - не досліджувались взагалі.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з таких підстав.
ПК України не встановлено, що для призначення саме невиїзної перевірки платник податків повинен відповідати певним критеріям, також цим Кодексом не встановлено, що контролюючий орган повинен віддавати перевагу саме виїзним перевіркам.
Поряд з цим, якщо платник податків вважав за необхідне проведення саме виїзної перевірки, то мав право, відповідно до чинного законодавства, звернутись до податкового органу з відповідним повідомленням. Проте, позивач не здійснив таких заходів.
Разом з тим, законом визначено, що у разі здійснення саме невиїзної перевірки, контролюючий орган повинен завчасно здійснити направлення наказу та направлення про проведення перевірки.
Вказують про те, що позивачем було у передбаченому законом порядку отримано копії наказу та повідомлення про проведення перевірки.
Відповідач звертає увагу, що наказ на проведення перевірки датований 16.02.2023 року. Отримав зазначений наказ представник Товариства 24.02.2023 року.
У свою чергу, постанова апеляційного господарського суду про скасування ліквідаційної процедури та зміни повноважень арбітражного керуючого ухвалена 07.03.2023 року.
Таким чином, на думку відповідача, Чичва О.С. мав повноваження представляти інтереси ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» до ухвалення постанови, у тому числі звернутись з заявою щодо проведення виїзної перевірки.
Отже, з дня отримання наказу на проведення перевірки та до дня ухвалення постанови апеляційного господарського суду пройшло два тижні, у зв`язку з чим позивач мав достатньо часу для підготовки необхідних документів та листів.
Також, відповідач констатує, що новий директор був призначений 25.05.2023, майже через два місяці після втрати повноважень ліквідатора арбітражним керуючим Чичвою О.С., позивач не зазначає, які саме дії з боку відповідача перешкоджали призначенню нового директора та здійсненню направлення на адресу контролюючого органу пояснень під час перевірки.
При цьому, відповідач зазначає про те, що під час проведення перевірки платнику податків направлялось декілька запитів про надання пояснень та документів та які були отримані (запити та повідомлення про вручення наявні в матеріалах справи) та проігноровані позивачем; зауважує, що з моменту отримання наказу та відповідних запитів до дня винесення ППР - минуло майже 2 місяці, відтак позивав мав достатньо часу для підготовки необхідних документів.
Відносно встановлення податкових зобов`язань, то при перевірці повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2017 по 31.01.2023 було використано ЄРПН.
За результатами перевірки встановлено що згідно ЄРПН в адресу ТОВ «МОНТАНА ЕСТЕЙТ» зареєстровані податкові накладні за комунальні послуги та послуги з обслуговування.
Щодо встановлених порушень реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, то слід зазначити, що висновки про порушення п.201.1 ст.201 ПКУ встановлені на підставі відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних на загальну суму ПДВ 422 055 гривень.
З метою встановлення дотримання вимог щодо пропорційності сплати єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, а також сплати єдиного внеску, нарахованого за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, Відповідачем було досліджено Податкові розрахунки та інтегровані картки платника в АІС «Податковий блок» щодо нарахування та сплати (перерахування) до бюджету єдиного соціального внеску за період з 01.10.2013 по 31.12.2022.
Вказують, що контролюючим органом, під час перевірки досліджувався АІС «Податковий блок» і результати перевірки побудовані на підставі наявної в інформаційних базах даних ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкової інформації.
Фактично, неможливість проведення перевірки на підставі первинних документів, і підтвердження задекларованих Позивачем показників, була обґрунтована ненаданням первинної документації до перевірки.
Також, вказують про те, що контролюючим органом співставлення податкової інформації/звітності відносно контрагентів у господарських операціях не проводилось.
Висновки щодо дослідження податкового кредиту, та його завищення були встановленні на підставі ненадання первинної документації на запит контролюючого органу.
Враховуючи наведене, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
16.02.2023 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №759-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ», у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ».
На підставі повідомлення про перевірку №237 від 16.02.2023 року, наказу на перевірку №759-п від 16.02.2023 року та у відповідності до п. 19-1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про порушення проваджень у справах про визнання банкрутом, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» з питань дотримання вимог:
податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2021 року;
податкового законодавства щодо повноти нарахування, обчислення та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 31.01.2023 року;
законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору при виплаті доходів на користь платників податків-фізичних осіб за період з 01.10.2013 року по 31.12.2022 року;
законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2013 року по 31.12.2022 року.
Перевірка проводилась з 22.03.2023 по 28.03.2023 року.
За результатами перевірки складено акт від 04.04.2023 року №1318/04-36-07-07-04/33546549.
У висновку Акту перевірки викладені наступні порушення законодавства:
1. Документальною невиїзною перевіркою ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2021 року, з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти нарахування, обчислення та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 по 31.01.2023 - встановлено наступні порушення:
п.198.1, п.198.3, п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» занижено суму податку до сплати на загальну суму 8179956грн.
п.201.1 ст.201 ПКУ встановлено відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних на загальну суму ПДВ 422 055,23 грн;
2. Документальною невиїзною перевіркою ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» з питання дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відноси з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплат податку на доходи фізичних осіб, військового збору при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб - за період з 01.10.2013 по 31.12.2022; з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2013 по 31.12.2022 встановлено наступні порушення:
09.05.2023 року відповідачем у справі на підставі акту перевірки від 04.04.2023 №1318/04-36-07-07-04/33546549 прийнято податкові повідомлення-рішення:
Не погодившись з рішеннями податкового органу, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про їх скасування.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 24.06.2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі №160/12121/23 скасовано. Передано справу №160/12121/23 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як визначено підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Таким чином, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Отже, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.05.2025 року у справі 160/27436/23.

При цьому, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29.04.2025 року у справі №420/35624/23.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Так, дослідивши докази по справі, судом встановлено, що копію наказу про проведення перевірки від 16.02.2023 року №759-п та запит про надання інформації №9959/6/04-36-07-07-08 від 16.02.2023 року були направлені відповідачем на адресу ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» та призначеному ліквідатору Олегу Чичві.

Вказані обставини також не спростовує і відповідач.

Дослідивши докази по справі, а також правову позицію, викладену Верховним Судом по цій справі, встановлено, що у касаційній скарзі, а також під час розгляду справи судом, позивач зазначав про те, що за подібних обставин у справі №640/16786/20, а саме, повідомлення про вручення поштового відправлення не містить інформації про прізвище особи, яка отримала відправлення, за наявності заперечень скаржника щодо фактичного отримання цього поштового відправлення, Суд дійшов висновку про недотримання за таких обставин вимог Правил №270, а тому таке рекомендоване повідомлення не може бути належним доказом отримання вказаного відправлення уповноваженою особою позивача.

При цьому, дослідивши докази по справі, Верховний Суд дійшов до висновку, що у згадуваній справі адміністративний суд після відкриття провадження у справі, дійшов висновку про неповажність вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку із чим залишив позовну заяву без розгляду. Вважаючи, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку на звернення до суду перешкоджає доступу до правосуддя, зважаючи на поважність причин такого пропуску, позивач звернувся з касаційною скаргою. Таким чином, судовому розгляду підлягало встановлення обставин поважності підстав пропуску строку звернення до суду. Позивач залишає поза увагою, що у справі №640/16786/20 Суд вказав, надсилання спірного рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідача щодо інформування позивача про прийняте ним рішення.

Також зазначено про те, що скаржник зазначає, що у справі №580/4989/22 Верховний Суд вказав: напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом.

Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак, таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

При розгляді цієї справи, Верховний Суд дійшов до висновку, що у справі №580/4989/22 ухвалою суду апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. Підставою для повернення апеляційної скарги слугувало неусунення недоліків апеляційної скарги, з огляду на отримання її копії відповідачем. Заявник зазначав, що оскаржувана ухвала не містить зазначення штрихового ідентифікатора поштового відправлення та посилання на поштове повідомлення про вручення ухвали із зазначенням аркуша справи, який підтверджує вручення такого листа уповноваженій особі відповідача. Верховний Суд погодився з доводами скаржника про те, що суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги, неповно з`ясував обставини належного повідомлення апелянта про залишення його апеляційної скарги без руху й достеменно не пересвідчився чи підтверджується наявним рекомендованим повідомленням вручення ухвали про залишення без руху апеляційної скарги саме заявнику апеляційної скарги, а відтак дійшов передчасних висновків про необхідність повернення апеляційної скарги через неусунення останнім її недоліків у встановлений судом строк.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду, позивач посилалась на висновок Верховного Суду у справі №911/2523/20. Слід вказати, що така ж правова позиція викладена представником позивача, на виконання вимог ухвали суду про надання пояснень з урахування позиції Верховного Суду.

Так, судом встановлено, у цій справі ухвалою апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури повернуто з тих підстав, що скаржник у строк, встановлений судом, не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду про залишення скарги без руху.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом по цій справі, встановлено, що під час розгляду справи, судова колегія, перевіряючи доводи скаржника, встановила, що на повідомленні про вручення поштового відправлення дійсно друкованим способом зазначено, що отримувачем поштової кореспонденції є Білоцерківська місцева прокуратура із зазначеною адресою: 01601, м. Київ, бул. Л. Українки, 27/2. Разом з цим, за вказаною адресою знаходиться інша прокуратура, а саме Київська обласна.

Таким чином, поштова кореспонденція не була направлена належному адресату за належною адресою.

При цьому, у подальшому за допомогою штрихового коректора та рукописного напису найменування адресата було змінено на Київську обласну прокуратуру.

Водночас, ні причини, ні часу здійснення такого запису встановити не можливо.

Вказаних обставин, також не було спростовано відповідачем під час нового перегляду цієї справи.

Таким чином, доводи позивача щодо неотримання відповідного поштового відправлення є безпідставними.

Вказаних висновків також дійшов і Верховний Суд під час перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Окрім того, Верховний Суд під час розгляду цієї справи по суті, дійшов до висновку, про те, що наведені позивачем доводи щодо неврахування висновків Верховного Суду не можна вважати обґрунтованими, з огляду на те, що обставини, на підставі яких виникли спірні правовідносини, не є подібними.

Так, досліджуючи докази по справі, встановлено про те, що позивач зазначає, що Олег Чичва на момент отримання наказу та запиту не був уповноваженою особою на отримання кореспонденції ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ».

Встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровською області від 09.12.2021 у справі №904/4790/21 було припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "МОНТАНА-ЕСТЕЙТ".

При цьому, припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича.

Визнано ТОВ "МОНТАНА-ЕСТЕЙТ" банкрутом. Ліквідатором ТОВ "МОНТАНА-ЕСТЕЙТ" призначено арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.03.2023 року у справі №904/4790/21 постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021 року про визнання боржника банкрутом скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для розгляду на стадію розпорядження майном.

16.02.2023 року повідомлення про перевірку, наказ про призначення перевірки, запит про надання документів направлені на податкову адресу Товариства та арбітражному керуючому ліквідатору Олегу Чичві засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення.

Згідно з відміткою у поштовому повідомленні поштові відправлення, адресовані Товариству і арбітражному керуючому, вручено 24.02.2023 року (без зазначення прізвища отримувача).

Перевірка проводилась з 22.03.2023 року по 28.03.2023 року.

Запит про надання документів і пояснень від 03.04.2023 року направлено на адресу Товариства.

Згідно з відміткою у поштовому повідомленні поштове відправлення, адресоване Товариству, вручено 21.04.2023 року (без зазначення прізвища отримувача).

Акт перевірки від 04.04.2023 року, податкове повідомлення-рішення - 09.05.2023 року.

Згідно наданих позивачем пояснень, позивач не підтверджує отримання документів від податкового органу.

При цьому, пояснення арбітражного керуючого щодо вказаних обставин матеріали справи не містять.

Під час розгляду справи, Верховний Суд зауважив про те, що Суд касаційної інстанції не залишає без уваги, що відповідно до постанови господарського суду від 09.12.2021 року (яка скасована апеляційним судом 07.03.2023 року) члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Отже, відповідач під час проведення перевірки не здійснив належного повідомлення особи, уповноважену на представництво інтересів/керівника підприємства під час проведення перевірки.

Враховуючи наведені обставини, з огляду на заперечення позивача про обізнаність щодо призначення перевірки, та особливостей правового статусу позивача (платника податків), який на момент проведення перевірки перебував у процедурі банкрутства, слід дійти до висновку, що відповідачем не було належно з`ясовано особу, уповноважену на представництво інтересів/керівника підприємства під час проведення перевірки та належного її повідомлення про проведення перевірки, витребування матеріалів.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд під час перегляду цієї справи.

Так, під час розгляду справи, встановлено, що як зазначає відповідач «повідомлення про перевірку №237 від 16.02.2023 та наказ про призначення перевірки №759-п від 16.02.2023 направлені на податкову адресу товариства: Україна, 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Соборний р-н, узвіз Крутогірний, буд. 14 та ліквідатору арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Олегу Чичві засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення 16.02.2023 року.

Згідно поштового повідомлення про вручення, наказ та повідомлення вручені 24.02.2023 ліквідатору арбітражному керуючому Олегу Чичві».

Відповідачем до матеріалів справи надані копія запиту №2 про надання документів та пояснень (копій документів) від 03.04.2023р., копія поштового чека до рекомендованого листа №408, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №246.

Вказаний запит містить вимогу про надання пояснень та їх документального підтвердження з питань, зазначених у запиті, у термін до 15 год. 30 хв. 04.04.2023 року.

При цьому, згідно копії поштового чека до рекомендованого листа №408, наданого відповідачем, даний лист було направлено адресату лише 05.04.2023р. о 16 год. 46 хвл., тобто вже після дати, до настання якої необхідно було надати пояснення та копії документів, а також після складання фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області Акт документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Монтана-Естейт» №1318/04-36-07-07-04/33546549 від 04.04.2023 року.

Наведене свідчить про невідповідній дій посадових осіб відповідача вимогам податкового кодексу в частині сумлінного виконання покладених на контролюючий орган функцій, не допущення порушень прав та охоронюваних законом інтересів платника податків (пп. 21.1.2, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПКУ).

Щодо копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №246, слід вказати про те, що за даними сайту «Укрпошта», розділ «Трекінг», поштове відправлення за даним номером було прийнято до пересилки у відділенні поштового зв`язку 49044, м. Дніпро 21.04.2023р. та вручено у відділенні 49111, м. Дніпро 24.04.2023р. (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

При цьому неможливо визначити, хто саме отримав даний лист (і чи взагалі це були посадові особи або уповноважені представники ТОВ «Монтана-Естейт»), оскільки особисті дані отримував (ПІБ) у рекомендованому повідомленні не зазначені.

У зв`язку з чим твердження відповідача про належне повідомлення уповноважених осіб платника податків про початок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та вручення письмових запитів про надання пояснень та копій документів є передчасними.

Щодо твердження відповідача про те, що арбітражний керуючий ліквідатор ЧичваО.С. на момент проведення документальної позапланової невиїзної перевірки мав повноваження представляти інтереси ТОВ «Монтана-Естейт», слід зазначити про таке.

Судом під час розгляду справи, встановлено про те, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.03.2023р. було скасовано постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021р. у справі №904/4790/21 про визнання ТОВ «Монтана-Естейт» банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича ліквідатором ТОВ «Монтана Естейт».

Згідно наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Монтана-Естейт» від 16.02.2023р. № 759-п, вказана перевірка проводилася податковим органом у період з 23.03.2023р. по 29.03.2023р., Акт перевірки складений 04.04.2023 року.

Отже, арбітражний керуючий Чичва Олег Сергійович, вже не будучи ліквідатором цього підприємства, не виконував обов`язки керівника (органів управління) ТОВ «Монтана-Естейт», не мав відповідних повноважень, та можливості надати первинні документи на перевірку, а також станом на 04.04.2023 року не мав права підписувати Акт перевірки або отримувати його другий примірник.

Слід вказати також про те, що з матеріалів перевірки взагалі встановлено, у зв`язку із чим, посадові особи ТОВ «Монтана Естейт» не були запрошені до податкового органу 04.04.2023 року для підписання Акту №1318/04-36-07-07-04/33546549 та отримання його другого примірника.

При цьому належних доводів вже під час розгляду справи, відповідач також не навів.

Окрім цього, судом було встановлено про те, що керівник ТОВ «Монтана-Естейт» Куліш Андрій Миколайович був призначений загальними зборами Товариства лише 25.05.2023р., тобто, починаючи з 07.03.2023р., арбітражний керуючий Чичва О.С. відповідно не міг представляти інтереси Товариства, а директор Куліш А.М. став уповноваженим представником з моменту внесення відповідних відомостей до ЄДР, тобто з 25.05.2023 року.

Таким чином, висновки здійснені у акті перевірки є передчасними, та спростовуються наведеними вище обставинами.

Щодо суті встановлених порушень, слід зазначити таке.

Згідно акту перевірки викладені роз`яснення зменшення від`ємного значення ПДВ, наявний список контрагентів-постачальників позивача, стосовно господарських операцій з якими встановлено порушення податкового законодавства.

Зменшення відбулось у зв`язку з тим, що платник податків не надав до перевірки первинну документацію з контрагентами-постачальниками.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими саме первинними документами.

Щодо виявлених порушень з формування податку на прибуток та податку на додану вартість.

Суд зазначає, що платник податків зобов`язаний складати встановлені законодавством первинні документи на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами. Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат первинними документами покладається на платника.

Так, згідно акту перевірки детально описані встановлені порушення, а саме за період з 01.01.2017 року по 31.12.2021 року позивачем задекларовано в рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» суми податку, за період з 01.01.2017 по 31.12.2021 позивачем задекларовано в рядку 02 декларацій «Фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень» суми податку.

Проте, матеріали справи не містять (позивачем не надано) до перевірки первинних документів на підтвердження правомірності формування ним цього податку, що також підтверджуються самим позивачем під час розгляду справи.

Також, позивачем не було надано документів на підтвердження формування податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 31.01.2023 року, при цьому в адресу ТОВ «МОНТАНА-ЕСТЕЙТ» в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані накладні від ПрАТ «Волиньобленерго», АТ «Криворізька Теплоцентраль», КП «Червоноградводоканал» тощо.

Отже, під час здійснення перевірки позивачем первинні документи податковому органу надано не було.

При цьому, позивач, обгрунтовуючи зазначене вище, зазначає про те, що відповідачем під час здійснення перевірки було порушено процедуру її проведення, неналежне повідомлення про проведення такої перевірки, неналежне вручення документів щодо проведення такої перевірки.

Враховуючи вказані обставини, з огляду на обгрунтовані заперечення позивача про обізнаність щодо призначення перевірки, та особливостей правового статусу позивача (платника податків), який на момент проведення перевірки перебував у процедурі банкрутства, встановлено, що відповідачем належно не було з`ясовано особу, уповноважену на представництво інтересів/керівника підприємства під час проведення перевірки, та здійснення відповідного запиту первинних документів для проведення перевірки.

Слід вказати про те, що Верховний Суд розглядаючи вказану справу, зазначив про те, що платник податків зобов`язаний складати встановлені законодавством первинні документи на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами.

Слід вказати про те, що первинні документи та реальність операцій відповідачем - не досліджувались взагалі.

Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат первинними документами покладається на платника.

Поряд з цим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат та податкового кредиту.

Враховуючи з`ясоване, з огляду на підставу проведення перевірки, слід дійти висновку, відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження належних обставин у сфері реалізації відповідачем його функцій та повноважень щодо податкового контролю.

Визначаючи податкові зобов`язання, відповідач обмежився лише фактом ненаданням платником документів, при цьому, маючи повноваження та можливість застосувати елементи контролю шляхом аналізу інформації з АІС Податковий блок, провести зустрічні звірки, співставити податкову інформацію/звітність відносно контрагентів у господарських операціях.

При цьому, слід вказати про те, що відповідач під час розгляду справи зазначив в рамках документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Монтана-Естейт», результати якої викладені в акті перевірки №1318//33546549, зустрічних перевірок не проводилося.

Верховний Суд під час розгляду справи дійшов до висновку під час здійснення перевірки, визначаючи податкові зобов`язання, відповідач фактично обмежився фактом ненаданням платником документів, при цьому, маючи повноваження та можливість застосувати елементи контролю шляхом аналізу інформації з АІС Податковий блок, провести зустрічні звірки, співставити податкову інформацію/звітність відносно контрагентів у господарських операціях. У своїй сукупності наявність або відсутність документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Як вже зазначалось вище, та не спростовується податковим органом під час розгляду справи по суті встновлено, що відповідач під час перевірки не здійснював аналіз інформації з АІС Податковий блок, з наданих відповідачем письмових пояснень, встановлено, що зустрічні звірки проведено не було.

Співставлення податкової інформації/звітності відносно контрагентів позивача у господарських операціях проведено також не було.

Отже, слій дійти до висновку, що відповідач під час здійснення перевірки, фактично обмежився фактом лише ненаданням платником первинних документів, при цьому маючи повноваження та можливість застосувати елементи контролю, нездійснив дій щодо з`ясування всіх обставин.

За вказаних обставин, слід дійти до висновку, що відповідачем не було з`ясовано, у передбачений законом порядок, під час перевірки всіх обставин, що мають значення для справи, що вочевидь позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

За вказаних обставин, позовній вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАНА-ЕСТЕЙТ до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2023 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 31693832 гривень та застосування штрафних санкцій в сумі 802337,50 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2023 року № про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств по періодам: за 2017 рік - на 128 874 942,06 гривень, за 2018 рік - на 258228236,70 гривень, за 2019 рік - на 367833648,00 гривень, за 2020 рік - на 364566858,00 гривень, за 2021 рік - на 380389989,00 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2023 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 8179951 гривень та застосування штрафних санкцій в сумі 2 044 987,75 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2023 року № про зменшення від`ємного значення податку на додану вартість о податковій декларації за січень 2023 року на суму 4193828 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2023 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 3403,50 гривень за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2023 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 гривень за неподання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, і сум утриманого з них податку за ф. 1-ДФ за III квартал 2018 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАНА-ЕСТЕЙТ судовий збір у розмірі 26840,00 гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю МОНТАНА-ЕСТЕЙТ (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 10.10.2025 року.

Суддя В.В. Ільков