Справа № 320/48852/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

14 жовтня 2025 року № 320/48852/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ), в якому просить суд:

- скасувати Вимогу Головного управління ДПС у місті Києві № Ф-43262-2615 від 06.08.2025 р. про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 38 888, 74 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з єдиного соціального внеску, що сплачується фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки у сумі 38888, 74 гривні.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/48852/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

13.10.2025 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача про забезпечення позову від 10.10.2025, подану шляхом використання системи «Електронний суд», в якій просить:

- зупинити стягнення на підставі Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-43262 2615У від 06.08.2025 р. виданої Державною податковою службою України Головного управління ДПС у м. Києві в сумі 38 888,74 грн., яке здійснюється в рамках Виконавчого провадження 79314362 Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі;

- скасувати арешт грошових коштів/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях та належать ОСОБА_1 накладений Постановою про арешт коштів боржника від 09.10.2025 р. в рамках Виконавчого провадження 79314362.

В обґрунтування заяви зазначено, що вимога № Ф-43262-2615У від 06.08.2025 є предметом судового оскарження, органом ДПС України вона була 03.10.2025 (в день відкриття провадження у справі) протиправно направлено до виконання, а державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 79314362 від 09.10.2025. В рамках ВП 79314362 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника. Також в рамках ВП 79314362 державним виконавцем направлено ряд запитів по ОСОБА_1 , а саме запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю та запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Таким чином, на думку позивача, виконавчою службою здійснюються практичні дії щодо примусового стягнення з останнього грошових коштів на підставі спірної вимоги. Такі дії завдають істотної реальної шкоди правам позивача, оскільки на даний час на всі банківські рахунки накладено арешт постановою про арешт коштів боржника від 09.10.2025. В подальшому ці кошти будуть неправомірно списані з рахунків та перераховані відповідачу, також з позивача буде неправомірно стягнуто виконавчий збір 10% та витрати виконавчого провадження, отже в подальшому буде унеможливлено відновлення фінансового стану у разі задоволення даного позову або дане відновлення буде значно ускладнене.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1); або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Зі змісту приписів частини 2 статті 150 КАС України випливає, що обов`язковими підставами для вжиття заходів забезпечення позову є обставини, за якими невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Отже, існування інституту забезпечення позову обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке, на думку останньої, є порушеним.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві подано до виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-43262-2615 від 06.08.2025 р. з позивача про стягнення недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 38888,74 грн.

Заступником начальника відділу Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лапанашвілі Петром Юрійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 79314362 від 09.10.2025.

Також 09.10.2025 державним виконавцем у межах виконавчого провадження №79314362 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 43 077,61 грн.

Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 2 статті 48 Закону № 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до пункту 7 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 48 Закону № 1404-VIII.

Пунктом 8 Розділу VІІІ Інструкції встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Разом із тим, у силу вимог пункту 2 частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, законом визначено порядок виконання судового рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій в разі прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у цій справі.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову і зазначає, що в даному випадку належним видом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-43262 2615У від 06.08.2025 р. виданої Головним управлінням ДПС у м. Києві в сумі 38 888,74 грн., яке здійснюється в рамках виконавчого провадження №79314362 Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/48852/25.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №440/4901/21 та від 14.12.2023 у справі №240/15022/23.

Відтак, такі заходи забезпечення позову на переконання суду є співмірними із заявленими позивачем вимогами, вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) унеможливить подальше вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору між сторонами та обрано адекватні заходи забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу в законну силу судового рішення в цій справі.

При цьому забезпечення позову у зазначений спосіб не скасовує оскаржувану вимогу, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб, а матиме наслідком лише відтермінування стягнення суми недоїмки, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні позову.

Щодо вимоги позивача про забезпечення позову шляхом скасування арешту грошових коштів/електронних грошей накладеного постановою про арешт коштів боржника від 09.10.2025 в рамках виконавчого провадження №79314362 суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто КАС України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

При цому, постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною 4 статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (частиною 5 статті 13 Закону № 1404-VIII).

Частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, якими є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно частини 5 вказаної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, такий захід забезпечення позову як скасування арешту накладеного постановою в рамках виконавчого провадження не передбачений чинним законодавством, водночас скасування такої постанови можливе шляхом подання відповідної позовної заяви у загальному порядку.

Як встановлено судом, згідно із заявою позивача про забезпечення позову, підставою для звернення стало здійснення державним виконавцем стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно статті 24 Закону № 1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Водночас зупинення стягнення на підставі виконавчого документа зобов`язує державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у силу вимог пункту 2 частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII.

Відтак, визначені судом такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з частиною 6 статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Керуючись статтями 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-43262 2615У від 06.08.2025 р. виданої Головним управлінням ДПС у м. Києві в сумі 38 888,74 грн., яке здійснюється в рамках виконавчого провадження №79314362 Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/48852/25.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Позивач (боржник) - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач (стягувач) - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Ухвала набирає чинності з 14.10.2025 і підлягає негайному виконанню на підставі частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 14.10.2028.

Відповідно до статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Парненко В.С.