Справа № 420/34483/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34483/24
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Дата і місце ухвалення 12.03.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Кніш Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Фірми "Світал" у формі Приватного підприємства до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Фірма "Світал" у формі Приватного підприємства звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 24.06.2024 року № 26883/15-32-09-07-04, № 26884/15-32-09-07-04, № 26885/15-32-09-07-04, якими до позивача застосовані штрафні санкції за порушення вимог п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в ході проведення фактичної перевірки трьох АЗС, через які здійснює діяльність Фірма "СВІТАЛ" у формі ПП, встановлено порушення позивачем вимог п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України в частині щоденного (крім днів, в які акцизний склад не працює) подання розпорядниками акцизних складів даних про фактичні залишки пального на початок та на кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних під категорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°C.

Апелянт посилається на те, що аналіз положень Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 891, свідчить про те, що розпорядник акцизного складу зобов`язаний подавати довідки про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального в електронному вигляді (з дотриманням вимог Порядку №891) не пізніше наступного дня, який настає за звітнім днем, однак в даному випадку позивачем вказаних вимог виконано не було.

Апелянт вважає помилковими твердження суду першої інстанції стосовно неоднозначного (множинного) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, з огляду на те, що Порядок № 891 та Наказ Міністерства фінансів України від 27.11.2018 року № 944 дає чітку регламентацію дій, які повинні бути виконанні платником податків. На думку апелянта, чинним законодавством чітко визначена процедура подання відповідних довідок, а також якої форми повинна бути довідка та коли подаватися.

В апеляційній скарзі контролюючий орган зазначив, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями за несвоєчасне подання до територіального органу ДПС електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг пального, до позивача застосовано штрафні санкції згідно статті 1281 ПК України, яка передбачає можливість застосування штрафу за наявності вини розпорядника акцизного складу в несвоєчасному поданні таких даних.

Апелянт вважає, що в даному випадку порушення вимог податкового законодавства відбулось саме з вини позивача, який розумів наслідки, які могли настати для нього та усвідомлював протиправність дій, а саме бездіяльність у вигляді не подання відповідних довідок та не забезпечення відповідної техніки.

Апелянт переконаний, що суд першої інстанції помилково звернув увагу саме на технічні можливості обладнання, оскільки предметом доказування у відповідних правовідносинах є факт подачі або не подачі відповідних довідок.

Контролюючий орган також посилався на те, що позивач наголошував на тому, що відповідна звітність подавалась в Z-звітах, проте, як було з`ясовано в судовому розгляді справи, у відповідних звітах не містилась інформація про відпуск пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, а отже доводи позивача щодо подання звітності, яка вбачається приписами п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України були спростовані під час судового розгляду.

Враховуючи все вищезазначене апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягають.

З огляду на викладене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фірми "Світал" у формі Приватного підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року позивачем у справі не оскаржувалось, а тому перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється судом апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на підставі наказу від 30.04.2024 року №4349-п та направлень від 01.05.20234 року № 9093/15-32-09-07 та від 06.05.2024 №9466/15-32-09-07-04 01.05.2024, № 9094/15-32-09-07 від 01.05.2024, № 9095/15-32-09-07 від 01.05.2024, № 9096/15-32-09-07 від 06.05.2024, № 9468/15-32-09-07-04, від 01.05.2024 9091/15-32-09-07, від 01.05.2024 № 9092/15-32-09-07 від 06.05.2024, № 9467/15-32-09-07-04 були проведені фактичні перевірки ПП «Світал» (код 24772440), за адресами:

- Одеська обл., Лиманський район, с. Першотравневе, км 35+600 а/ш Т-16-02 Одеса-Вознесенск, м. Новий Буг, №3;

-Одеська обл., Іванівський район, с. Баранове, Одеська обл. Іванівський район с. Баранове, 412+060 км а/ш Київ-Одеса №2;

-Одеська обл., Іванівський район с. Баранове, 412 км а/ш Київ-Одеса № 1.

За результатами проведених перевірок ПП «Світал» Головним управлінням ДПС в Одеській області складено три акти фактичних перевірок від 13.05.2024 року: акт № 20240/15-32-09-07-04; акт № 20225/15-32-09-07-04; акт № 20264/15-32-09-07-04.

У висновках актів перевірок зазначено про встановлення порушення позивачем пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК та п. 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів лічильників і рівномірів лічильників рівня пального у резервуарі.

Так, у змісті актів перевірки зазначено, що Фірма "СВІТАЛ" у формі ПП не скористалась можливістю, передбаченою п. 2 розділу I Закону, не формувало та не подавало щоденні довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, перевіркою встановлено порушення п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI та п. 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів лічильників і рівномірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891.

У зв`язку з встановленими порушеннями, на підставі актів фактичних перевірок прийнято податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області:

-№ 26883/15-32-09-07-04 від 24.06.2024, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 671 000 грн;

-№ 26884/15-32-09-07-04 від 24.06.2024, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 671 000 грн;

-№ 26885/15-32-09-07-04 від 24.06.2024, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 671 000 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, Фірма "Світал" у формі Приватного підприємства оскаржила їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для задоволення поданого Фірмою "Світал" у формі Приватного підприємства позову, з огляду на наступне:

В якості однієї з підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач вказував на порушення порядку проведення фактичних перевірок.

З цього приводу слід зазначити наступне:

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України. Так, згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У пункті 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених у цьому пункті.

При цьому правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

Згідно наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 30.04.2024 року № 4349-п «Про проведення фактичної перевірки ПП Фірма «Світал», правовою підставою для проведення фактичної перевірки АЗС за адресами: Одеська обл., Лиманський район, с. Першотравневе, км 35+600 а/ш Т-16-02 Одеса-Вознесенск, м. Новий Буг, №3; Одеська обл., Іванівський район, с. Баранове, Одеська обл. Іванівський район с. Баранове, 412+060 км а/ш Київ-Одеса №2; Одеська обл., Іванівський район с. Баранове, 412 км а/ш Київ-Одеса № 1 визначено п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального.

У спірному наказі зазначено, що метою проведення перевірки є здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення контрольних розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Так, Верховний Суд у своїх постановах від 11 липня 2023 року у справі № 240/959/20, від 05 липня 2023 року у справі № 460/2663/22, від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, від 05 листопада 2018 року у справі №803/988/17, від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16, від 20 березня 2018 року у справі №820/4766/17 зауважив, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналіз змісту пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України дає підстави для висновку, що зазначена норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на органи ДПС. Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Таким чином, у випадку, що розглядається, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального.

Зазначений висновок узгоджується із сталою практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 21 липня 2022 року у справі № 320/1864/21, від 06.04.2023 у справі №440/14765/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 360/2657/20, від 20 липня 2023 року у справі № 520/5288/21.

В свою чергу ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

За обставин даної справи, у наказі ГУ ДПС у Одеській області №4349-п від 30.04.2024 року «Про проведення фактичної перевірки» визначені правові та фактичні підстави проведення фактичної перевірки.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи позивача про порушення процедури призначення фактичної перевірки є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується суті виявлених порушень, слід зазначити наступне:

В ході проведення фактичних перевірок контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.п. 230.1.3 п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI та п. 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів лічильників і рівномірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891.

У відповідності до п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою. Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п. 230.1.4. п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів лічильників та рівномірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України. У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри лічильники та рівноміри лічильники, їх серійні (ідентифікаційні номери), а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичних обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних під категорій згідно УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичні залишки пального на початок та кінець доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

Процедура створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначена Порядком ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 р. № 891

Відповідно до п.п. 5, п.п. 10 п. 5 Порядку №891 електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять: зведені за добу підсумкові облікові дані щодо: обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією - для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту; добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, - для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне); - інформацію про дні, в які акцизний склад не працює.

Відповідно до п. 6 Порядку №891, електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 5 і 6 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня (крім днів, у які акцизний склад не працює). Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу (обсяг реалізованого та обсяг отриманого) пального, зазначені в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та подаються до ДПС не пізніше 23 години 59 хвилин, що настає за звітною добою.

Згідно п.п. 2 п.7 Порядку №891 інформація, зазначена в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, вноситься до електронних документів для наповнення Реєстру: автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів та рівнемірів починаючи з граничних строків, зазначених у пунктах 12 і 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Кодексу, для обов`язкового обладнання акцизних складів рівнемірами та витратомірами; відповідальною особою розпорядника акцизного складу - під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра або витратоміра, а також у період з 1 червня 2019 р. до граничних строків, передбачених у пунктах 12 і 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Кодексу, для обов`язкового обладнання акцизних складів витратомірами та рівнемірами.

Відповідно до п. 12 Порядку №891, формат даних, структура Реєстру та форма електронних документів для наповнення Реєстру визначаються Мінфіном.

Згідно п. 1 розділу II Формату даних та структури Єдиного державного реєстру витратомірів лічильників і рівномірів лічильників рівня пального у резервуарі, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України 27.11.2018 року №944 (далі Формат даних), реєстр складається із записів з посиланням на електронні документи, які подаються у вигляді таких форм, в тому числі: - довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального (далі Довідка 2).

Відповідно до п. 5 розділу II Формату даних, основна Довідка 2 формується після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та надсилається не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

В свою чергу, відповідно до п.п. 2 п.7 Порядку №891, інформація, зазначена в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, вноситься до електронних документів для наповнення Реєстру: автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів та рівнемірів починаючи з граничних строків, зазначених у пунктах 12 і 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Кодексу, для обов`язкового обладнання акцизних складів рівнемірами та витратомірами; відповідальною особою розпорядника акцизного складу - під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра або витратоміра, а також у період з 1 червня 2019 р. до граничних строків, передбачених у пунктах 12 і 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Кодексу, для обов`язкового обладнання акцизних складів витратомірами та рівнемірами.

Згідно п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Положеннями п. 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, установлено, що вимоги щодо обладнання витратомірами-лічильниками вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), та вимоги для таких підприємств щодо щоденного формування даних про добовий фактичний обсяг реалізованого пального, а також відповідальність для таких підприємств за порушення таких вимог застосовуються з 1 січня 2020 року.

В ході розгляду справи встановлено, на АЗС позивача встановлені витратоміри-лічильники, які є сертифікованими в Україні та зареєстровані в податкових органах та відповідному реєстрі. Вказане підтверджується витягом з реєстру платників акцизного податку, довідок про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, із квитанціями про реєстрацію №2 та тех. паспортами.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказував на відсутність вини підприємства у вчиненні виявленого контролюючим органом порушення, з тих причин, що у зв`язку з відсутністю відповідного технічного функціоналу витратомірів-лічильників підприємство було позбавлено можливості формувати та направляти довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/ відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального. Позивач вказував на те, що витратоміри-лічильники не мають технічної можливості заповнювати в автоматичному режимі «довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/ відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального» фактичними показниками щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального з перерахуванням у літри, приведені до температури 15° С.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на наступне:

Згідно п. 1281.3 ст. 1281 ПК України, незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Таким чином відповідальність розпорядника акцизного складу відповідно до п. 1281.3 ст. 1281 ПК України наступає у разі незабезпечення саме з його вини своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового.

Положеннями пункту 109.1 статті 109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В свою чергу з аналізу п. 12 та 27 підрозділу 5 розділу XX ПК України слідує, що розпорядники акцизних складів зобов`язані були обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

При цьому п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України щодо обов`язку розпорядників акцизних складів щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С діє в редакції Закону України № 2628-VIII від 23.11.2018, який набрав чинності з 01.01.2019 року.

Відтак законодавець чітко встановив обов`язок щодо подання суб`єктом господарювання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового та встановив відповідальність за його несвоєчасне виконання.

Однак в даному випадку позивачем виконання вказаного обов`язку забезпечено не було.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача у справі про те, що нормативно-правові акти, які регулюють дані правовідносини, зокрема, Податковий кодекс України та Порядок №891 не містить виключень щодо технічної можливості чи неможливості створення відповідних довідок.

За таких обставин доводи позивача про відсутність підстав для застосування до підприємства штрафних санкцій згідно п. 1281.3 ст. 1281 ПК України є безпідставними.

З огляду на те, що за фактичних обставин даної справи позивачем не сформовано та не передано засобами електронного зв`язку зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної під категорії згідно УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією, колегія суддів доходить погоджується з висновком контролюючого органу про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої пунктом 1281.3 статті 1281 ПК України.

Щодо доводів позивача про те, що відповідна звітність подавалась в Z-звітах, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, колегія суддів звертає увагу на те, що дослідженням наданих позивачем звітів встановлено, що в них не міститься інформація про відпуск пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, а тому подання таких Z-звітів не може нівелювати обов`язок щоденного довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, встановлений п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість та правомірність прийнятих ГУ ДПС в Одеській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 24.06.2024.

Таким чином, підсумовуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, враховано не всі обставини справи, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1, 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного у сукупності, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи та порушено норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Фірми "Світал" у формі Приватного підприємства до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук