Справа № 260/6863/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2025 рокум. Ужгород№ 260/6863/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, якою просить: 1) скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 18.07.2025 року за №3887ІПК/99-00-24-03-03; 2) зобов`язати Державну податкову службу України надати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків адміністративного суду.

01 вересня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість та здійснює діяльність в галузі вантажних перевезень. З метою ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 проводилось придбання вантажних автомобілів. При чому, придбання таких ТЗ здійснювалось відповідно до укладених договорів, де покупцем виступав безпосередньо ФОП ОСОБА_1 із податком на додану вартість. Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України та відповідно до зареєстрованих постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних, ФОП ОСОБА_1 суму податку на додану вартість по придбаних вантажних автомобілях було віднесено до податкового кредиту та заявлено до бюджетного відшкодування. Проведеними документальним перевірками було підтверджено як правильність формування податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування, так і використання вантажних автомобілів в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 . При цьому, ФОП ОСОБА_1 проводились нарахування амортизаційних відрахувань відповідно до пп.177.4.7-177.4.9 п.177.4 ст. 177 ПК. У 2024 році ОСОБА_1 став учасником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Улашин" та в якості внеску засновника передбачено внесення до статутного капіталу вантажних автомобілів. Згідно до п. "г" п. 198.5 ст.198 ПК платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи із бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України. Враховуючи, що учасником товариства виступає фізична особа, а не ФОП, то у платника ПДВ (ФОП) такі транспортні засоби, з моменту їх внесення до статутного капіталу юридичної особи, перестають використовуватися у господарській діяльності. З метою запобігання помилок при визначенні податкових зобов`язань по податку на додану вартість та усунення протиріч між роз`яснення розміщеного в Загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі та нормами пп. г п. 198.5 ст. 198 ПКУ, ФОП ОСОБА_1 10.06.2025 року звернувся до Державної податкової служби України із запитом про надання індивідуальної податкової консультації. Проте позивач не погоджується з наданою податковим органом консультацією, оскільки індивідуальна податкова консультація надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватись виключно платником податків, якому така консультація надана. Надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування. Податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Зі змісту оскарженої індивідуальної податкової консультації від 18.07.2025 року за №3887ІПК/99-00-24-03-03 вбачається, що вона містить цитування нормативно-правових актів. Однак не містить чітких висновків або рекомендацій щодо їх застосування для конкретного платника у певних обставинах, не виконує своє головне завдання.

16 вересня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначають, що виходячи із змісту положень норм ПК України, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Індивідуальна податкова консультація може бути скасована лише у разі наявних суттєвих підстав, визначених Податковим кодексом України, таких як: 1) якщо ІПК була надана на підставі неправомірних або неточних даних; 2) Якщо вона суперечить чинному законодавству; 3) якщо виявлено факт неправомірних дій з боку податкових органів. При цьому, не виправдання, прийнятою ДПС індивідуальної податкової консультації, сподівань та очікувань Позивача з приводу порушених питань не є підставою для визнання такої консультації протиправною. Оскільки ІПК є офіційним роз`ясненням податкового органу щодо застосування податкових норм до конкретної ситуації, скасування таких консультацій без вагомих підстав може порушити принцип стабільності правовідносин і податкової визначеності, що є важливим для ведення господарської діяльності. Cпірна індивідуальна податкова консультація містить чітке обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, а висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства не суперечить нормам Кодексу. При цьому, інше (суб`єктивне) розуміння платником змісту тієї чи іншої норми, невиправданість висновків індивідуальної податкової консультації не свідчить про неправильність висновків контролюючого органу і не є підставою для визнання такої податкової консультації протиправною. У зв`язку з чим, незгода позивача зі змістом наданої консультацією не є підставою для її скасування.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 10 червня 2025 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України із зверненням про надання індивідуальної податкової консультації, в якій просить, з метою запобігання помилок при визначення податкових зобов`язань по податку на додану вартість, надати індивідуальну податкову консультацію в письмовій формі щодо наступного:

1) Чи необхідно нарахувати податкові зобов`язання при внесенні рухомого майна до статутного капіталу юридичної особи в обмін на корпоративні права фізичною особою, яка є підприємцем зареєстрованим платником ПДВ відповідно до пп. а п. 185.1 ст. 185 ПК України, чи відповідно до пп. г п. 198.5 ст. 198 ПК України?

2) У випадку необхідності нарахування податкових зобов`язань відповідно до пп. а п. 185.1 ст. 185 ПК України база оподаткування має визначатись не нижче балансової (залишкової) вартості чи виходячи із вартості по якій транспортні засоби були внесені в статутний капітал юридичної особи?

3) У випадку необхідності нарахування податкових зобов`язань відповідно до пп. г п. 198.5 ст. 198 ПК України як має визначатись база оподаткування?

18 липня 2025 року Державна податкова служби України надала індивідуальну податкову консультацію № 3887/ІПК/99-00-24-03-03ІПК, в якій повідомляють, що якщо передача рухомого майна у якості внеску до статутного капіталу юридичної особи здійснюватиметься безпосередньо її засновником - фізичною особою (не фізичною особою - підприємцем), то при здійсненні такої операції податкові зобов`язання з ПДВ не виникатимуть.

Разом з цим, оскільки під час придбання рухомого майна суми ПДВ були включені фізичною особою - підприємцем до складу податкового кредиту, то при передачі такого майна до статутного капіталу юридичної особи у якості внеску фізичної особи засновника майно вважається таким, що починає використовуватися фізичною особою - підприємцем в негосподарській діяльності, та відповідно у такого підприємця виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань за правилами, встановленими п. 198.5 ст. 198 ПКУ.

База оподаткування за такими операціями визначається відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ виходячи з балансової (залишкової) вартості необоротних активів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Не погоджуючись із індивідуальною податковою консультацією ДПС України від 18 липня 2025 року № 3887/ІПК/99-00-24-03-03ІПК, вважаючи її протиправною й такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі по тексту ПК України).

Відповідно до підпункту 19-1.1.28 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України з-поміж функцій контролюючих органів визначено надання індивідуальних податкових консультацій з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого, покладено на контролюючі органи.

Індивідуальна податкова консультація в розумінні підпункту 14.1.172-1. пункту 14.1. статті 14 ПК України - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин); власноручний підпис або кваліфікований електронний підпис, або удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, платника податків відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги; дату звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України Про звернення громадян.

Відповідно до пункту 52.2 статті 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до пункту 52.3 статті 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Відповідно з пунктом 52.4 статті 52 ПК України індивідуальні податкові консультації надаються:

в усній формі - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також державними податковими інспекціями;

у паперовій та електронній формах - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, крім державних податкових інспекцій.

Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, підлягає реєстрації в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

Доступ до зазначених даних єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій та офіційного веб-сайту є безоплатним та вільним. Порядок ведення та форма єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 52.5 статті 52 ПК України територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, зобов`язаний надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, індивідуальну податкову консультацію протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання звернення платника податків на отримання індивідуальної податкової консультації, для розгляду питання про внесення відомостей про таку консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, отримавши індивідуальну податкову консультацію від територіального органу (відокремленого підрозділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання такої консультації, але не більше 40 календарних днів, що настають за днем отримання контролюючим органом відповідного звернення платників податків, приймає одне із таких рішень:

про внесення відомостей про індивідуальну податкову консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується;

про відмову у внесенні відомостей до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, з одночасним наданням платнику податків від свого імені індивідуальної податкової консультації та внесенням відомостей про таку консультацію до зазначеного реєстру, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення територіальний орган (відокремлений підрозділ) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та платника податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу;

про відмову у внесенні відомостей до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій у разі, якщо в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій уже міститься аналогічна індивідуальна податкова консультація, надана такому платнику податків з цих самих питань, які зазначені у запиті такого платника податків, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується, та платника податків.

Відповідно до пункту 52.6 статті 52 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.

Узагальнюючі податкові консультації підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, протягом п`яти календарних днів з дня їх надання.

З огляду на наведене, податкова консультація надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення конкретному платнику податків по конкретній нормі закону.

Як встановлено судом, 10 червня 2025 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України із зверненням про надання індивідуальної податкової консультації, в якій просить, з метою запобігання помилок при визначення податкових зобов`язань по податку на додану вартість, надати індивідуальну податкову консультацію в письмовій формі щодо наступного:

1) Чи необхідно нарахувати податкові зобов`язання при внесенні рухомого майна до статутного капіталу юридичної особи в обмін на корпоративні права фізичною особою, яка є підприємцем зареєстрованим платником ПДВ відповідно до пп. а п. 185.1 ст. 185 ПК України, чи відповідно до пп. г п. 198.5 ст. 198 ПК України?

2) У випадку необхідності нарахування податкових зобов`язань відповідно до пп. а п. 185.1 ст. 185 ПК України база оподаткування має визначатись не нижче балансової (залишкової) вартості чи виходячи із вартості по якій транспортні засоби були внесені в статутний капітал юридичної особи?

3) У випадку необхідності нарахування податкових зобов`язань відповідно до пп. г п. 198.5 ст. 198 ПК України як має визначатись база оподаткування?

18 липня 2025 року Державна податкова служби України надала індивідуальну податкову консультацію № 3887/ІПК/99-00-24-03-03ІПК, в якій повідомляють, що якщо передача рухомого майна у якості внеску до статутного капіталу юридичної особи здійснюватиметься безпосередньо її засновником - фізичною особою (не фізичною особою - підприємцем), то при здійсненні такої операції податкові зобов`язання з ПДВ не виникатимуть.

Разом з цим, оскільки під час придбання рухомого майна суми ПДВ були включені фізичною особою - підприємцем до складу податкового кредиту, то при передачі такого майна до статутного капіталу юридичної особи у якості внеску фізичної особи засновника майно вважається таким, що починає використовуватися фізичною особою - підприємцем в негосподарській діяльності, та відповідно у такого підприємця виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань за правилами, встановленими п. 198.5 ст. 198 ПКУ.

База оподаткування за такими операціями визначається відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ виходячи з балансової (залишкової) вартості необоротних активів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Аналізуючи оскаржувану податкову консультацію суд виходить із наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.191. пункту 14.1. статті 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Розділом V Податкового кодексу визначено податок на додану вартість. Статтею 185 цього розділу визначено об`єкт оподаткування.

Підпунктом «а» пункту 185.1 цієї статті визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

З наведеного вище, слідує, що позивач зареєстрований як ФОП, є платником ПДВ та внесення рухомого майна до статутного капіталу юридичної особи, в даному випадку товариства є постачанням товарів, а отже, є об`єктом оподаткування ПДВ згідно вимог підпункту «а» пункту 185.1. статті 185 ПК України.

Суд погоджується із доводами позивача, що податкова консультація не містить чіткого роз`яснення на поставлені позивачем питання, а саме чи необхідно нарахувати податкові зобов`язання при внесенні рухомого майна до статутного капіталу відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України, чи відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України.

Крім того, відповідачем вказано тільки базу оподаткування відповідно до пункту 189.1 статті189 ПК виходячи із змісту пункту 198.5 статті 198 ПК України, що нижче зазначена.

Зокрема, відповідно до абзацу 1 пункту 198.5. статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Однак, консультація не містить інформації щодо бази оподаткування відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України, як цього просить фізична особа-підприємець у своєму зверненні.

Відтак, при наданні оскаржуваної податкової консультації ДПС України не враховано загальні принципи податкового законодавства, спірна ІПК не містить чіткого обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин згідно із запитом на отримання ІПК, а висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства суперечить нормам Кодексу.

Інші доводи та аргументи сторін не мають визначального значення для вирішення цього спору та не впливають на юридичну оцінку спірних правовідносин у цій справі.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваних дій, відповідачем не були дотримані усі критерії, передбачені частиною другою статті 2 КАС України, відтак суд вважає за необхідне скасувати індивідуальну податкову консультацію та з метою захисту порушеного права - зобов`язати Державну податкову службу України надати фізичній особі-підприємцю індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першоїстатті 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією від 25 серпня 2025 року.

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 18 липня 2025 року №3887/ІПК/99-00-24-03-03 ІПК.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України повторно розглянути звернення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання індивідуальної податкової консультації від 10 червня 2025 року (вх. ДПС № 3600/ІПК/6 від 10 червня 2025 року), з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) судові витрати у вигляду сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14 жовтня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль