Справа № 160/19982/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
09.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі періоди роботи в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області з 02.07.1990 по 22.01.2025 до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 , з пенсії за віком призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 28.01.2025 з урахуванням Довідки від 28.01.2025 № 5417/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідки від 28.01.2025 № 5420/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області..
18.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
08.08.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що роботу позивачки в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області необхідно зараховувати до стажу державної служби. Згідно записів трудової книжки позивачки, її стаж державного службовця станом на 01.05.2016 складав 25 років 09 місяців 30 днів та вона займала посаду державного службовця, стаж державної служби на момент звернення за перерахунком 43 роки 7 місяців 22 дні.
06.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою щодо переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.02.2025 року № 14 ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю належного стажу державної служби. За наслідками розгляду заяви позивача від 28.01.2025 року та доданих до неї документів, встановлено, що на день звернення стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 11 років 04 місяці 25 днів (враховано за період з 01.06.1981 по 25.10.1992 року), що є недостатнім для переведення з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-ІІІ (далі Закон № 889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Відповідно до пункту 17 частини 3 статті 3 Закону №889-VIII «Про державну службу» визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Пунктом 2 вказаного порядку (у первинній редакції та чинності на час проходження позивачем служби в Податкових органах) визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , працювала:

- з 01.06.1981 року призначена на посаду інспектора по державним доходам з основної діяльності фінансового відділу Павлоградської райради народних депутатів (наказ №6-л від 01.06.1981 року)

- 02.07.1990 року призначена на посаду начальника відділу до оподаткування кооперативів та суспільних організацій в порядку переведення з райфінвідділу до Державної податкової інспекції по Павлоградському району (наказ №1 від 02.07.1990 року);

- 26.10.1992 року присвоєно персональне звання радник податкової служби ІІІ ранга (наказ №25 від 26.10.1992 року);

- 30.05.1994 року прийняла посаду державного службовця (наказ №16 від 30.05.1994 року)

- 15.01.1997 року звільнена з переведенням на роботу в Павлоградсько-Юрївську міжрайонну державну податкову адміністрацію (наказ №29 від 15.01.1997 року)

- 16.01.1997 року призначено по переводу з державної податкової інспекції на посаду заступника голови начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб (наказ №18 від 16.01.1997 року);

- 17.02.1998 року призначена на посаду в.о. заступника начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб (наказ №56а-к від 25.02.1998 року);

- 03.08.1998 року переведена в Павлоградську об`єднану державну податкову інспекцію на посаду заступника начальника начальника управління документальних перевірок юридичних осіб (наказ №264-к від 28.07.1998 року);

- 17.02.1998 року призначена на посаду заступника начальника начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб (наказ №56а-к від 25.02.1998 року);

- 03.08.1998 року переведена в Павлоградську об`єднану державну податкову інспекцію на посаду заступника начальника начальника управління документальних перевірок юридичних осіб (наказ №264-к від 28.07.1998 року);

- 04.08.1998 року призначена на посаду заступника начальника начальника управління документальних перевірок юридичних осіб по переводу з Павлоградської міжрайонної державної податкової інспекції (наказ №265к від 28.07.1998 року);

- 01.03.1999 року звільнено по переводу в Західно-Донбаську ОДПІ п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №75-о від 01.03.1999 року);

- 02.03.1999 року прийнято по переводу заступником начальника інспекції начальником управління документальних перевірок юридичних осіб (наказ №82-о від 02.03.1999 року);

- 21.05.2002 року переведено на посаду заступника начальника інспекції начальника інспекції начальника управління податкового аудиту та валютного контролю (наказ №226-о від 21.05.2002 року);

- 09.06.2003 року присвоєно спеціальне звання податкової служби ІІ рангу (наказ №194-о від 09.06.2003 року);

- 01.10.2003 року переведено на посаду заступника начальника Західно-Донбаської ОДПІ (наказ №4120-о від 01.10.2003 року);

- 13.05.2005 року звільнено по ст.32 КЗпП України, у зв`язку з переведенням на іншу роботу (наказ №328-о від 29.04.2005 року);

- 14.05.2005 року призначено на посаду начальника управління управління контрольно-перевірочної роботи (наказ №119-о від 14.05.2005 року);

- 05.10.2005 року призначено виконуючим обов`язки завідувача сектором взаємодії з правоохоронними органами відділу контрольно-перевірочної роботи в зв`язку з введенням в дію організаційної структури та штатного розпису Західно-Донбаської ОДПІ (наказ №244-о від 05.10.2005 року);

- 12.12.2005 року затверджено на посаді завідувача сектору взаємодії з правоохоронними органами відділу контрольно-перевірочної роботи (наказ №338-о від 12.12.2005 року);

- 12.03.2007 року в зв`язку з введенням в дію штатного розпису призначено на посаду начальника управління аудиту юридичних осіб, за конкурсом (наказ №36-о від 12.03.2007 року);

- 04.06.2008 року у зв`язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі призначено на посаду начальника управління податкового контролю юридичних осіб (наказ №81-о від 04.06.2008 року);

- 14.03.2012 року у зв`язку з реорганізацією звільнено по переводу Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, Державної податкової служби п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №57-о від 14.03.2012 року);

- 15.03.2012 року призначено по переводу на посаду начальника управління податкового контролю (наказ №6-о від 15.03.2012 року);

- 28.08.2013 року у зв`язку з реорганізацією Західно-Донбаської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС шляхом приєднання в Західно-Донбаську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області призначено в порядку переведення на посаду головного державного ревізор інспектора відділу забезпечення доходів і зборів (постанова КМУ №229 від 20.03.2013 року, наказ №103-о від 28.08.2013 року);

- 02.12.2013 року призначено на посаду начальника координаційно-моніторингового управління, як таку, що успішно пройшла стажування (наказ №185-о від 02.12.2013 року);

- 02.01.2014 року присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ рангу (наказ №200-0 від 31.12.2013 року);

- 13.07.2015 року у зв`язку з реорганізацією Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів і Дніпропетровській області в Західно-Донбаську ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області призначено в порядку переведення виконуючого обов`язки начальника координаційно-моніторингового управління (постанова КМУ №311 від 06.08.2014, наказ №75-о від 13.07.2015 року);

- 23.07.2015 року призначено на посаду начальника координаційно-моніторингового управління (наказ №165-о від 23.07.2015 року);

- 17.02.2016 року призначено на посаду начальника відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем (44-о від 17.02.2016 року);

- 07.11.2018 року звільнено по переводу до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області п.5 ст.36 КЗпП України та п.2 ч.1 ст.41 ЗУ «Про державну службу» (наказ №142-о від 07.11.2018 року);

- 07.11.2018 року запис №36 вважати недійсним звільнено по переводу до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області п.5 ст.36 КЗпП України та ч.1 ст.40 ЗУ «Про державну службу» ( наказ №142-0 від 07.11.2018 року);

- 08.11.2018 року призначено на посаду начальника моніторингу доходів та обліково-звітних систем Західно-Донбаського управління, в порядку переведення, як переможця конкурсу, із Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДПС у Дніпропетровській області (наказ №1288-о від 08.11.2018 року);

- 07.10.2019 року звільнено в порядку переведення податкової роботи в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області згідно п.2 ч.1 ст.41 ЗУ «Про державну службу» та п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №1175-о від 07.10.2019 року);

- 08.10.2019 року призначено на посаду начальника відділу моніторингу доходів та обліку платежів Західно-Донбаського управління в порядку переведення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та присвоєно 5 ранг державного службовця (наказ №502-о від 08.10.2019 року);

- 11.09.2020 року у зв`язку із введенням в дію організаційної сфери та штатного розпису переведено на посаду головного державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управління електронних сервісів (наказ №604-о від 11.09.2020 року);

- 01.02.2021 року звільнено з займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділі ДПС відповідно до п.2 частини 1 ст.41 Закону України «Про державну службу»;

- 02.02.2021 року призначена на посаду головного державного інспектора відділу обліку платників та зведеної звітності управління електронних сервісів у порядку переведення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (наказ №90-о від 02.02.2021 року);

-08.08.2022 року у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора ввділу обліку платежів та зведеної звітності управління економічного аналізу (наказ №466-о від 08.08.2022 року);

- 25.11.2024 року у зв`язку з змінами в організаційній структурі та штатному розписі переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора відділу контролю обліково-звітних показників управління економічного аналізу (наказ №1064-о від 22.11.2024 року);

- 22.01.2025 року припинено державну службу та звільнена із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до п.7 ч.1 ст.83, ч.3 ст.86 Закону України «Про державну службу» (наказ №58-о від 22.01.2025 року).

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII) чинного до 19.11.2012, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначався Конституцією України, згаданим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України «Про державну службу».

Частина сьома статті 15 Закону №509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частина шоста статті 15 Закону №509-XII передбачала, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Таким чином, вказаною нормою встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Також, згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII, видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, справді перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII, далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів

Суд зазначає, що зважаючи на те, що як Законом №889-VIII, так і нормами раніше чинних Законів №3723-XII, №509-XII та Порядку №283 передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач безперервно працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на посадах податкової служби підлягають до зарахування до стажу державної служби.

Крім того, згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» при цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пунктів 343.1, 343.2 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок №839).

Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

З аналізу згаданих правових норм вбачається, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Тобто, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.

Отже, посадові особи Державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку №283.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, відповідач під час розгляду заяви позивача безпідставно виходив з того, що у неї відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Частина друга статті 46 Закону №889-VIII та Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, які діють з 01.05.2016, визначає, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Враховуючи викладене, спірний період роботи позивача в органах податкової служби повинен бути зарахованим до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом №3723-ХІІ.

З огляду на вказане, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.02.2025 №14 про відмову позивачу щодо переведення з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним, а тому таке необхідно скасувати.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок №622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 у справі №511/777/17; від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом, зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Станом на дату виникнення спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, яка їй обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Суд встановив, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» 28.01.2025 року.

Таким чином, ураховуючи вимоги Порядку № 622, пенсія позивачу має бути призначена саме з 28.01.2025 року, тобто з дати звернення.

Суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено відповідача-1, рішенням якого позивачці відмовлено в перерахунку (переведенні) з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим дії зобов`язального характеру щодо призначення та виплати позивачу пенсії з 28.01.2025 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 26.10.1992 року по 22.01.2025 року, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у призначенні пенсії, тобто відповідач-1.

При цьому, вимоги в частині зарахування стажу з 02.07.1990 року по 25.10.1992 року задоволенню не підлягають, оскільки згідно спірного рішення вказаний період зараховано до стажу державної служби позивача.

Крім цього, оскільки здійснюється зміна виду пенсії, яку отримує позивач, відповідач-1, здійснюючи переведення, повинен врахувати довідки від 28.01.2025 № 5417/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідки від 28.01.2025 № 5420/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області з метою встановлення заробітної плати для призначення пенсії.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією №E7Q5-72M2-1Y7E від 07.07.2025 року.

З урахуванням положень статті 139 КАС України та відповідно до задоволених вимог, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в розмірі 1211,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, оскільки саме останнім було прийнято спірне рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.02.2025 №14 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку та переведені на інший вид пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області з 26.10.1992 року по 22.01.2025 до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 , з пенсії за віком призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 28.01.2025 року, з урахуванням Довідки від 28.01.2025 № 5417/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідки від 28.01.2025 № 5420/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв