Справа № 140/4010/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4010/24 пров. № А/857/18541/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізка І.М.,

суддів Затолочного В.С.

Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року, прийняте суддею Плахтій Н.Б. за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, у м. Луцьк, у справі №140/4010/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРКО ЮА» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

у квітні 2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВЕРКО ЮА» (далі ТОВ, позивач, товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (ППР) за формою «Р1» від 11.10.2023 №, яким зменшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 348148,00 грн. Просить стягнути судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 11.10.2023 за №. Стягнуто на користь ТОВ за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судові витрати в сумі 11222,22 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що сам факт поставки товару ТОВ, його найменування та кількість на користь ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» підтверджується видатковими накладними, що відповідають формі первинного документа згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996-ХІV). Висновки про не підтвердження контролюючим органом господарських взаємовідносин ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» з позивачем фактично зроблені на підставі податкової інформації, що міститься в базах даних контролюючого органу (ЄРПН, АІС «Податковий блок» і т.п.) про діяльність таких контрагентів позивача.

Суд не заперечує можливість використання для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань податкової інформації, яка зберігається в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, що передбачено статтею 74 ПК України. Пунктом 83.1 статті 83 ПК України також передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, у тому числі податкова інформація. Однак відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №805/5017/15-а, будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами. Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки під час складення такої аналітичної інформації будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, про що свідчить відсутність актів зустрічної звірки контрагентів позивача з відображенням в ньому окремих відомостей (постанова Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/16272/13-а).

Суд вважає, що за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його покупців ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий висновок узгоджується із правовим висновком у постанові Верховного Суду від 09.03.2019 у справі №810/302/15.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне тлумачення норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в ході проведення перевірки, на вимогу ГУ ДПС у Волинській області, проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, інших активів, запасів, товарно-матеріальних цінностей, коштів. При проведенні інвентаризації виявлено нестачу ТМЦ (рослин в асортименті) на загальну суму - 610 057,79 грн., в т.ч. на суму ПДВ - 122 011,56 грн. Відповідно до п.198.5 «г» ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі ПК) із змінами та доповненнями у разі, якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в описі інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів, такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Таким чином, ТОВ на порушення вимог п.198.5 ст.198 ПК України занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму 122 012 грн., в т. ч. за липень 2023 на суму 122 012 грн.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Н-ТОРГ» в ході перевірки було надано договір поставки №б/н 24.05.2021. Згідно з даними товарно-транспортних накладних від 24.05.2021 зазначено, що перевезення саджанців рослин здійснювалось автомобілем МАН з номерним знаком НОМЕР_1 , власником даного автомобіля є ТОВ «Континент-Груп» (). Дане Товариство є платником ПДВ (свідоцтво платника ПДВ від 01.11.2016 №200753370), однак за травень 2021, відповідно до єдиного реєстру податкових накладних, відсутні взаємовідносини по наданих послугах з перевезення ТОВ «Н-ТОРГ» з ТОВ «РІВЕРКО ЮА» та не прослідковуються транспортні перевезення по маршрутах, вказаних в товарно-транспортних накладних. Отже, враховуючи вищезазначене, ставить під сумнів здійснення господарських взаємовідносин ТОВ «Н-ТОРГ» з ТОВ «РІВЕРКО ЮА». При цьому, подальша реалізація саджанців рослин, придбаних у ТОВ не прослідковується. За даними наданих ТОВ «Н-ТОРГ» відомостей про об`єкти оподаткування за ф.20-ОПП інформація щодо власних транспортних засобів відсутня. За даними ЄРПН, послуги оренди та відшкодування комунальних послуг протягом 2021 не сплачувались, послуги вантажних перевезень не сплачувались, відповідно відсутні можливості для зберігання та перевезення вказаної кількості товарів. За відомостями податкової та фінансової звітності кількість працюючих у ІІ кварталі 2021 склала 3 особи. Таким чином, у підприємства відсутні власні транспортні засоби та трудові ресурси для здійснення господарської діяльності у значних розмірах, що свідчить про можливу ризиковість вказаних операцій. Вищенаведені факти можуть свідчити про придбання товару у більших обсягах, ніж необхідно для господарської діяльності з метою оптимізації податку на додану вартість. ТОВ «Н-ТОРГ» перебуває в переліку ризикових підприємств від 01.06.2022.

У ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» відсутні транспортні засоби (зазначені в товарно-транспортних накладних) для перевезення рослин, відсутнє придбання послуг по перевезенню та зберіганню саджанців рослин. Таким чином, вбачається «підміна» номенклатури придбаних та реалізованих товарів, що ставить під сумнів можливість ведення відповідної господарської діяльності платником податків. Враховуючи вищезазначене, має місце відсутність можливості для зберігання та перевезення вказаної кількості товарів, що свідчить про можливу ризиковість вказаних операцій. Вищенаведені факти можуть свідчити про придбання товару у більших обсягах, ніж необхідно для господарської діяльності з метою оптимізації податку на додану вартість. ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» перебуває в переліку ризикових підприємств від 30.10.2022, остання звітність з податку на додану вартість подана за січень 2022.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Просить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., виходячи з вартості послуг адвоката стосовно написання та подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині стягнення судових витрат не оскаржено, апеляційний суд переглядає таке в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу від 31.08.2023 №141-п ГУ ДПС у Волинській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РІВЕРКО ЮА» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 від`ємного значення з податку на додану вартість.

За наслідками перевірки складено акт від 18.09.2023 за №14306/07-02/34070584, яким встановлено порушення платником податків, зокрема:

б) завищено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по господарським операціям суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операціям:

- з ТОВ «Н-ТОРГ» на загальну суму ПДВ 150790,52 грн, в т.ч. за травень 2021 на суму ПДВ 150790,52 грн;

- з ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» на загальну суму ПДВ 197357,04 грн, в т.ч. за жовтень 2020 на суму ПДВ 50000,00 грн, за листопад 2020 на суму ПДВ 44478,17 грн, за березень 2021 на суму ПДВ 102878,89 грн;

- занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по операціям з постачання товарів невстановленим особам на загальну суму 348148,00 грн, в тому числі за жовтень 2020 на суму ПДВ 50000,00 грн, за листопад 2020 на суму ПДВ 44478,00 грн, за березень 2021 на суму ПДВ 102879,00 грн, за травень 2021 на суму ПДВ 150791,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.10.2023 за №.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Згідно пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/ послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В межах господарської діяльності позивачем було поставлено товар для ТОВ «Н-ТОРГ» та для ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ»

Так, між ТОВ «РІВЕРКО ЮА» (продавець) та ТОВ «Н-ТОРГ» (покупець) було укладено договір поставки №б/н від 24.05.2021, за умовами якого продавець зобов`язується передавати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар.

Згідно із пунктом 1.2 вказаного договору асортимент, ціна та інші характеристики товару визначаються сторонами у видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору.

На виконання умов договору поставки №б/н від 24.05.2021 ТОВ було поставлено ТОВ «Н-ТОРГ» відповідний товар (саджанці дерев), що підтверджується видатковими накладними №14, №15, №16 від 24.05.2021 на загальну суму 904743,14 грн, в тому числі ПДВ 150790,53 грн.

Відповідно до пунктів 4.1 - 4.2 вказаного договору поставка товару здійснюється на складі продавця, за адресою: с.Жидичин, вул.Данила Галицького,89. Продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару з моменту фактичної передачі товару представникам покупця на складі продавця.

Відповідно до умов вказаного договору товар був переданий у розпорядження покупця за адресою: с.Жидичин, вул.Данила Галицького, 89, про що свідчать товарно-транспортні накладні №Р14, №15Р від 24.05.2021.

Транспортування, реалізованого товару здійснювалось силами та за рахунок покупця ТОВ «Н-ТОРГ».

Оплата кожної партії товару здійснюється на наступних умовах: сума в розмірі 100 % від загальної вартості товару, сплачується покупцем на розрахунковий рахунок продавця протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту отримання товару. Покупець має право здійснити передоплату до моменту поставки товару або в момент отримання товару (пункт 6.1. Договору).

Як встановлено судом, оплата за товар була здійснена ТОВ «Н-ТОРГ» згідно із меморіальними ордерами №139, №140, №141 від 24.05.2021, тобто у день поставки товару, що узгоджується із умовами договору.

Також, 30.10.2020 між ТОВ «РІВЕРКО ЮА» (продавець) та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №3010/2020, який містить ідентичні норми щодо умов поставки та порядку розрахунків.

На виконання своїх зобов`язань ТОВ реалізувало ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» товарів на загальну суму 1184142,27 грн, у тому числі ПДВ 197357,04 грн, про що сторонами підписано видаткові накладні №20 від 30.10.2020, №21 від 30.10.2020, №28 від 05.11.2020, №2 від 16.03.2021, №3 від 24.03.2021.

Факт передачі товару у розпорядження покупця за адресою: с.Жидичин, вул.Данила Галицького, 89 (на складі покупця у відповідності до пункту 4.1 договору), підтверджується товарно-транспортними накладними №20Р, №21Р від 30.10.2020, №28Р від 05.11.2020, №Р2 від 16.03.2021, №Р3 від 24.03.2021.

Оплата кожної партії товару здійснюється на наступних умовах: сума в розмірі 100 % від загальної вартості товару, сплачується покупцем на розрахунковий рахунок продавця протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту отримання товару. Покупець має право здійснити передоплату до моменту поставки товару або в момент отримання товару. Розрахунок за товар здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, який вказаний у Договорі або письмово повідомлений продавцем додатково або в готівковому порядку (п. 6.1.- 6.2. Договору поставки)

На виконання умов договору товар оплачений ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» в день відвантаження товару, про що свідчать платіжні доручення №530 від 29.10.2020, №531 від 29.10.2020, №547 від 05.11.2020, №548 від 05.11.2020, №680 від 10.03.2021, №681 від 10.03.2021, №79 від 15.03.2021, №690 від 22.03.2021, №84 від 23.03.2021, №692 від 23.03.2021, №694 від 24.03.2021.

Транспортування, реалізованого товару здійснювалось силами та за рахунок покупця ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ».

Видаткові накладні на поставку та товарно-транспортні накладні на перевезення товарів, придбаних у ТОВ «РІВЕРКО ЮА», досліджувалися під час перевірки та їх відомості наведено у розділі 3.2 акту перевірки.

На вищевказані поставки було виписано та зареєстровано в ЄРПН відповідні податкові накладні.

Суд першої інстанції вірно встановив, що висновки про не підтвердження контролюючим органом господарських взаємовідносин ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» з ТОВ «РІВЕРКО ЮА» фактично зроблені на підставі податкової інформації, що міститься в базах даних контролюючого органу (ЄРПН, АІС «Податковий блок» і т.п.) про діяльність таких контрагентів позивача.

Разом з тим, Верховний Суд в сформованій практиці, зокрема в постанові у справі №808/760/16 від 07.08.2018; №826/7704/16 від 19.06. 2018; №810/4391/16 від 15.05.2018, № 813/66/16 від 08.05.2018; №814/937/15 від 08.05.2018; № 826/4571/16 від 24.04.2018; №826/14549/15 від 17.04.2018; №816/166/15-а від 06.02.2018; №804/4940/14 від 06.02.2018; №1570/5614/2012 від 30.01.2018 вказав, що «відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу».

Таким чином, висновки зроблені в акті перевірки про нереальність господарських операцій, при наявності документально підтвердженого факту їх вчинення суперечать законодавству України та не дають підстав робити висновки, щодо порушення вимог ст.198 ПК України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями)

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Тобто, формування і підтвердження даних декларацій відбувається на підставі документів, визначених в абзаці першому пункту 44.1 статті 44 ПК України, а тому питання законності декларування відповідних показників зводиться до підтвердження їх первинними документами.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі як і раніше Закон №996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України

Так, сам факт поставки товару ТОВ «РІВЕРКО ЮА», його найменування та кількість на користь ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» підтверджується видатковими накладними.

Не заслуговує на увагу колегії суддів і твердження відповідача про нереальність вчинення господарських операцій за відсутності належним оформлених ТТН, оскільки за умови надання ТОВ «РІВЕРКОО ЮА» всіх належно оформлених підтверджуючих документів, а товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно з передачі права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення.

Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.02.2018 по справі №813/1974/17.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідний вантаж фактично не був отриманий вантажоодержувачем.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок відображення у податковій звітності операцій щодо надання послуг перевезення вантажів покладений безпосередньо на сторони такого договору перевезення, тому ТОВ не повинно відповідати за порядок відображення у податковій звітності господарських операцій між третіми особами.

Щодо посилання відповідача на віднесення ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» до ризикових платників податків на підставі пункту 7 Критеріїв ризиковості платника податку відповідно рішення від 20.09.2022 за №206283, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дана обставина жодним чином не підтверджує сумніви в здійсненні позивачем господарських операцій із зазначеним контрагентом в жовтні, листопаді 2020 та березні 2021.

Колегія суддів зазначає, що рішення про відповідність ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» приймалися в більш пізніший період, ніж період в яких здійснювались господарські операції позивача з даними контрагентами. Рішення про відповідність ТОВ «Н-ТОРГ» та ПрАТ «Б-В ГРУПА «ПРОМОБЛАДНАННЯ» критеріям ризиковості приймалось не за результатами господарської діяльності із позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, і з таким погоджується колегія суддів, що податкове повідомлення-рішення за формою «Р1» від 11.10.2023 за № не відповідає встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки воно прийняте за відсутності відповідної законної підстави та необґрунтовано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені скаржником в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Щодо стягнення судових витрат в розмірі 5 000 грн. за написання та подання відзиву на апеляційну скаргу, то колегія суддів зазначає таке.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані зі сплатою судового збору, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 01.04.2024 між адвокатським бюро «Крючкова» та позивачем був укладений договір №106-ЮП про надання правової допомоги. Вказаним договором передбачено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання по наданню правової допомоги клієнту, здійснення захисту чи представництва клієнта, що включає комплекс юридичних послуг, у відповідності з умовами договору, а клієнт зобов`язується виконувати оплату таких послуг.

Із акту приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2024 вбачається надання послуги з написання та подання відзиву на апеляційну скаргу загальною вартістю 5000 грн. та здійснення оплати, згідно платіжної інструкції №787 від 09.09.2024.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів враховуючи складність справи, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумністю їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, дійшов висновку про зменшення розміру заявлених витрат з 5000 грн до 2000 грн.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 140/4010/24 без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРКО ЮА» (45243, Волинська область, Луцький район, село Прилуцьке, вулиця Лісна, 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679) судові витрати в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк