Справа № 760/2228/25
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/994/25
Справа №760/2228/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омельяненко С.В,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 21 січня 2025 року близько 17:08 год, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Lexus ES 300H», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Нижній Вал, дотримуючись Правил дорожнього руху України, а також безпечності руху, маючи намір повернути ліворуч завчасно зайняв відповідне крайнє положення проїзної частини та повернув на дозволений сигнал світлофору. У подальшому позивач на вимогу патрульної поліції здійснив зупинку транспортного засобу біля краю дороги. Підійшовши до автомобіля старший лейтенант поліції Кизима І.О. повідомив позивача, що він є винним у порушенні вимог пункту 8.7.3 "е" ПДР, оскільки за його словами позивач проїхав на червоний сигнал світлофору, у зв`язку із чим було прийнято постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, серії ЕНА № 3907809 від 21.01.2025.

ОСОБА_1 вважає, що в його діях складу адміністративного правопорушення немає, оскільки він їхав на дозволяючий сигнал світлофора, а доказів того, що було ним порушено пункт 8.7.3 ПДР працівник поліції не надав, про що він повідомив поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач посилається на те, що під час розгляду адміністративної справи, за результатом якої було прийнято постанову, матеріали справи не містили достатні та об`єктивні докази, що вказували про наявність в його діях вини вчинення порушення п. 8.7.3е ПДР, відповідальність за яке встановлено ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому працівник поліції передчасно дійшов до висновку про таке порушення.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 просив скасувати постанову, складену поліцейським 4 роти 4 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Кизимою І.О., про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил дорожнього руху серії ЕНА № 3907809 від 21.01.2025 та закрити провадження у ній.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

07 березня 2025 року через електронну систему «Електронний суд» на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що твердження позивача є необґрунтовані, хибні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки у пункті 8.7.3."е" ПДР встановлено, що червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі світлофора забороняє рух. Вказує, що поліцейський діяв відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 та до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», таким чином зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення на відеореєстратор №473612, а правопорушення зафіксоване на Комплексну систему відео спостереження міста Києва.

19.03.2025 на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відповідь на відзив від ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач спростовує твердження відповідача про наявність достатніх доказів, що встановлювали його вину з посиланням на практику Верховного Суду відповідно до якої зокрема, потрібно навести докази, які встановлюють вину правопорушника та на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, з зазначенням мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 21 січня 2025 року, поліцейським 4 роти 4 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом Кизима І.О. винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3907809 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 21.01.2025 о 17:08 год в м. Києві на вул. Нижній Вал, 61, водій керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3. "е" ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть на заборонений сигнал світлофора.

Пунктом 8.7.3 "е" ПДР передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Пунктом 16.8 ПДР передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши відеозапис події, суд дійшов висновку, що відповідачем не зібрано та не надано суду належних допустимих і достовірних доказів на підтвердження події правопорушень ОСОБА_1 в частині вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке полягало у порушенні вимог п.8.7.3 "е" ПДР, тобто проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, оскільки з відеозапису події не можливо встановити, що вказаний транспортний засіб проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофору.

Однак суд зазначає, що будь-яких доказів того, що позивачем здійснювалось проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора суду не надано, виходячи із відеозапису наданого відповідачем, судом встановлено, що на момент розгляду адміністративної справи були відсутні докази, що об`єктивно встановлювали для стороннього спостерігача наявність вини позивача, так само такі докази відсутні і під час розгляду цієї справи.

На підставі оцінки наданих позивачем доказів у їх сукупності судом встановлено, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем вказаного правопорушення, у матеріалах справи такі підтвердження відсутні, сама лише постанова про притягнення до відповідальності а також доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського не дають підстав стверджувати про допущення позивачем порушень п. 8.7.3 "е" ПДР за викладених у ній обставин.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та винуватість особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок допущення ним порушення п.п. 8.7.3 "е" ПДР, є недоведеним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

При цьому адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова від 21.01.2025 серії ЕНА № 3907809 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Статтею 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно зі статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3907809 від 21.01.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Усатова