Справа № 420/18230/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 156 864 грн. 28 коп. (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 28 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що Відповідач вчасно не повернувся з відпустки після лікування та в період часу з 18 серпня 2022 року по 22 жовтня 2022 року не виконував обов`язки військової служби. Разом з тим за вказаний час відсутності відповідача на службі, військовою частиною було безпідставно нараховано та виплачено Відповідачу грошове забезпечення за серпень 2022 року.

Ухвалою від 01.07.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 17.07.2025 року поновлено строк звернення до суду, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу від 17.07.2025 року направлено на адресу відповідача. Вказана ухвала повернулась до суду з відміткою про невручення з підстав «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, секретарем судового засідання здійснено телефонний дзвінок, за номером, що вказаний в позовній заяві. Особа, що прийняла телефонограму, повідомила, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину (СЗЧ). Судом на адресу відповідача було надіслано засобом поштового зв`язку ухвалу про відкриття спрошеного провадження, конверт не було вручено за закінченням терміну зберігання. Телефонограму за його номером, вказаним в позовній заяві прийняла інша особа.

Також, судом на сайті судової влади було розміщено оголошення про відкриття провадження. Враховуючи вищевикладене, судом прийняті усі можливі засоби про повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2022 року №54, старший солдат ОСОБА_1 призваний по мобілізації, відповідно до наказу Президента України від 22.02.2022 року №2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» вважається таким, що 24.02.2022 року прибув на проходження військової служби, з 24.02.2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , визнаний таким, що справу та посаду прийняв та приступив до службових обов`язків.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.07.2022 року №183, старшого солдата ОСОБА_1 , оператора протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 3 аеромобільно-десантної роти відповідно до пункту 116 підпункту 14, 15 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, з 03 липня 2022 року увільнено від займаної посаді зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 № 200, старшого солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , визнано таким, що після лікування вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 днів з 20 липня 2022 року по 18 серпня 2022 року.

В подальшому з відпустки за станом здоров`я відповідач повернувся не у визначений час, лише 22 жовтня 2022 року. Будь-яких підтверджуючих документів, які б обґрунтовували поважність невчасного повернення з відпустку, не надав.

Згідно з наказом № 1176 від 23.10.202р. командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) призначено службове розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення вчасно на службу з відпустки.

В рамках проведеного розслідування встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 вибув у відпустку після лікування за станом здоров`я терміном на 30 днів з 20 липня 2022 року по 18 серпня 2022 року.

На службу у район відведення 3-ї аеромобільно-десантної роти АДРЕСА_1 мав явитися 19 серпня 2022 року. Однак вчасно не явився та прибув до місця служби лише 22 жовтня 2022 року. При цьому після прибуття, документів які б обґрунтовували поважність невчасної явки з відпустки не надав.

Таким чином старший солдат ОСОБА_1 вчасно не повернувся з відпустки після лікування та в період часу з 18 серпня 2022 року по 22 жовтня 2022 року не виконував обов`язки військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02.11.2022 № 936 Про підсумки службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення вчасно на службу з відпустки» старшого солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення військовослужбовцю у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_2 .

07.03.2025р. до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт за вх. №4916/р начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , згідно якого нею, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02.11.2022 № 936 Про підсумки службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення вчасно на службу з відпустки» було проведено перевірку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, якою виявлено факти переплати грошового забезпечення Відповідачу в серпні 2022 року. На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 07.03.2025р. виданий наказ №254 «Про призначення службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за серпень 2022 року старшому солдату ОСОБА_1 ».

В ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідач вчасно не повернувся з відпустки після лікування та в період часу з 18 серпня 2022 року по 22 жовтня 2022 року не виконував обов`язки військової служби. Разом з тим за вказаний час відсутності відповідача на службі, військовою частиною було безпідставно нараховано та виплачено відповідачу грошове забезпечення за серпень 2022 року.

23.03.2025р. командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий Наказ №355 (з основної діяльності) «Про підсумки службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за серпень 2022 року солдату ОСОБА_1 ». Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за серпень 2022 року.

Згідно довідки від 07.03.2025 року № 204 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати становить 156 864 грн. 28 коп.

Переплата за серпень 2022 року: - по грошовому забезпеченню з урахуванням податків 16 864 грн. 28 коп.; - по додатковій грошовій винагороді 140 000 грн. 00 коп. Разом за серпень 2022 року переплата становить 156 864 грн. 28 коп.(з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску).

Вважаючи, що неправомірно набуті кошти підлягають стягненню з відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-XI).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналіз ст.ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України та вказаної правової позиції Верховного Суду України дає підстави для висновку, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, законодавство передбачає виключні випадки поверненню набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду справи судом встановлено, що заявлені до стягнення кошти є грошовим забезпечення відповідача за період з 18 серпня 2022 року по 22 жовтня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не повернувся до військової частини ( АДРЕСА_1 ) з відпустки після лікування, не виконував обов`язки військової служби, оскільки не надав жодних підтверджуючих документів, які б підтвердили законність перебування його поза межами частини, а тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що нарахування у цей період грошового забезпечення відбулось внаслідок недобросовісності з боку набувача, що за приписами наведених вище норм є підставою для їх повернення.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 156 864 грн. 28 коп. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 156 864 грн. 28 коп. (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 28 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.