Справа № 465/6925/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 465/6925/24 пров. № А/857/28894/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Вовк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 червня 2025 року у справі № 465/6925/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Лемішко Василь Іванович, про визнання дій та бездіяльності протиправними,,-

головуючий суддя першої інстанції Дзеньдзюра С.М., час ухвалення - 17.00 год.,

місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 30.06.2025

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Вишневський М.С. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Лемішко В.І. про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 25.08.2024 після 10 год. керував автомобілем марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зі сторони м. Львова рухався в напрямку м. Стрия, в салоні автомобіля знаходилися дружина та двоє дітей, тому до дорожньої обстановки був особливо уважним. В попутному напрямку попереду та позаду його автомобіля рухалися інші транспортні засоби. Дорога в напрямку руху мала три смуги, позивач їхав в крайній правій смузі. Розгляд справи працівники патрульної поліції здійснювали на місці зупинки, будь-яких доказів перевищення допустимої швидкості не надали та не надали можливості скористатися своїми правами, особливо правом на участь захисника. Окрім того, в постанові зазначено місце скоєння правопорушення с. Ков`ярі, що не відповідає дійсності. Оскільки, 31.08.2024 Гудков А.В. їхав тим же маршрутом та переконався, що відсутні будь-які дорожні знаки які вказують про цей населений пункт. Село Ков`ярі знаходяться в протилежному ліворуч напрямку.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову серії ЕНА № 2907843 від 25.08.2024 про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 30 червня 2025 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2907843 від 25.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - закрити. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь держави 605 грн. 60 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується.

Суть доводів апелянта зводиться до того, що грубо порушив норми процесуального права, позбавивши Відповідача можливості подати відзив на позовну заяву.

Наведене обумовлено тим, що 16.10.2024 на адресу Управління за вх. №4615ДПП надійшла судова повістка про виклик до суду у справі №465/6925/24. Проте, окрім цієї повістки на адресу Управління не було надіслано примірнику позовної заяви із додатками до неї, що в свою чергу унеможливило здійснити належне представництво у цій справі та надіслати відповідний відзив на позовну заяву. Разом з тим, Представником відповідача 21.10.2024 через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС подано заяву про ознайомлення з матеріалами цієї справи, проте, станом на 09.07.2025 позовної заяви із додатками не надходило на адресу Управління та така позовна заява із додатками не долучена й до матеріалів даної справи в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС, що грубо порушило право Відповідача на ознайомлення із матеріалами справи та подання відповідного відзиву на позовну заяву.

В якості підтвердження факту надсилання заяви про ознайомлення із матеріалами у справі №465/6925/24 долучає картку руху документу та відповідну заяву, сформовану в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС).

Крім цього зазначає, що Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує та не являється розпорядником бюджетних коштів. У зв`язку з вищевикладеним, судові витрати підлягають стягненню саме з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач правом подання відзиву не скористався.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Представник позивача надіслав клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншій справі та надання можливості подати відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що дана категорія справ віднесена до термінових, розгляд яких здійснюється у десятиденний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що постановою інспектора 2 взводу роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Лемішко В.І. серії ЕНА №2907843 від 25.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

За змістом даної постанови, « 25.08.2024 о 10:38:00 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп 557 км., водій, ТЗ рухався в населеному пункті Ков`ярі зі швидкістю 78 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 20/20 ТС 000751, чим порушив п.12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП».

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (стаття 53 Закону №3353-XII).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як слідує зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що будь-яких доказів ( диск чи файл з здійсненим працівниками поліції відеозаписом) щодо того, що позивач порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху, та які б спростовували твердження позивача, що він ці правила не порушував, відповідач не надав.

Такі докази не надано ні суду першої інстанції до відзиву на позовну заяву, ні до апеляційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, перевіривши оскаржену постанову відповідача за визначеними частиною 2 статті 2 КАС України критеріями, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які б були підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта (відповідача) щодо ненадання можливості ознайомитись із матеріалами справи ( не надіслання позовної заяви), оскільки відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до п. 2 ч. 5 цієї ж статті КАС України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Апеляційний суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Отже, відповідач не був позбавлений можливості в суді ознайомитись із матеріалами справи та подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження його правової позиції.

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що справа призначалась до розгляду в судовому засіданні на 18.10.2024, 03.12.2024, 23.01.2025, 06.02.2025 та 30.06.2025, однак в жодне із судових засідань представник відповідача не прибув.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ЕНА №2907843 від 25.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення в частині задоволення позовних вимог про скасування постанови ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Щодо доводів апелянта ро скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат.

Суд першої інстанції стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь держави 605 грн. 60 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Апеляційний суд вважає такий висновок невірним з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в Державній казначейській службі, що ускладнює виконання рішення суду в частині стягнення судового збору.

У свою чергу, відповідно до наказу Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 затверджено Положення про Департамент патрульної поліції (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 № 947, далі Положення), Департамент патрульної поліції, в структуру якого входить Управління патрульної поліції у Львівській області, є юридичною особою публічного права з самостійним балансом та рахунками в органах Державної казначейської служби України, тобто є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів.

Враховуючи вищенаведене, Положення про Департамент патрульної поліції та вимоги ч. 1 ст. 139 КАС України, понесені позивачем у цій справі судові витрати, зокрема судовий збір сплачений позивачем в сумі 605 грн 60 коп, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме Департаменту патрульної поліції, який є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень, структурним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду міста Львова задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 червня 2025 року у справі № 465/6925/24 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь держави 605 грн. 60 коп. судових витрат на відшкодування судового збору та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 ( шістсот п`ять ) грн 60 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст постанови складений та підписаний 13.10.2025 р. у зв`язку із перебуванням члена колегії судді Ніколіна В.В. у черговій відпустці з 30.09.20205 р. по 07.10.2025 р. включно, а з 08.10.2025 р. по 10.10.2025 р. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.