Справа № 520/21181/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року № 520/21181/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Михайла Грушевського, буд.7,м. Лозова, Лозівський район, Харківська область,64602, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати бездіяльність протиправною Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №520/4034/22 про повернення ОСОБА_1 стягнутого на підставі постанови ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №4 від 21.01.2022 року на користь держави штрафу у розмірі 45500,00грн. та виконавчого збору у сумі 4550,00грн., всього 50050,00 грн.;

- зобов`язати Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №520/4034/22, щодо повернення ОСОБА_1 стягнутого на підставі постанови ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №4 від 21.01.2022 на користь держави штрафу у розмірі 45 500,00грн. та виконавчого збору у сумі 4550,00 грн., всього 50050,00грн. шляхом звернення з поданням до контролюючого органу - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що бездіяльність Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №520/4034/22 про повернення ОСОБА_1 стягнутого на підставі постанови ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №4 від 21.01.2022 року на користь держави штрафу у розмірі 45 500,00грн. та виконавчого збору у сумі 4550,00грн., всього 50 050,00 грн. є протиправною

Представником відповідача, подано відзив на адміністративний позов, у якому останній зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Уповноваженими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області прийнято постанову про накладення штрафу за порушення Закону України Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин законодавства про харчові продукти та корми від 21.01.2022 №4, згідно якої щодо позивача за порушення встановлених законодавством вимог пункту 17 частини першої статті 65 Закону України Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин накладено на позивача штраф у розмірі 7 мінімальних заробітних плат 45500,00грн. (65000,00 грн.*7).

04.04.2023 року до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області надійшла заява про прийняття до примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн.

04.04.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанови про відкриття виконавчого провадження направлені сторонам виконавчого провадження. ( ВП № 71447259).

04.04.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на провекдення виконавчийдій в розмірі 280,00 грн.

04.04.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчогозбору в розмірі 4550,00 грн.

04.04.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та надіслана для виконання до банківських установ через автоматизовану систему виконавчого провадження з використанням електронного підпису.

Під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем були вжиті заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна, та виявлення зареєстрованих в установах банків за боржником рахунків.

Згідно Інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником майно не зареєстровано.

Згідно відповідей ПФУ- боржник не отримує пенсію та офіційно не працює.

Згідно відповідей ДФС боржник офіційно не працює.

19.05.2023 року державним виконавцем направлена платіжна інструкція до АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

14.06.2023 року депозитний рахунок Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно направленої платіжної інструкції на арештований рахунок боржника, надійшли кошти у розмірі 50330,00 грн., згідно розпорядження державного виконавця перераховано витрати виконавчого провадження - 280,00 грн. платіжна інструкція № 8610, 8620 від 14.06.2023 року - перераховано на рахунок ІВАN UА1159854 в Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, код за , та виконавчий збір 4550,00 грн. платіжна інструкція № 8611 від 14.06.2023 року перераховано на рахунок ІВАN UА1159854 в Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, код за та штраф на користь стягувана в розмірі 45500,00 грн. платіжна інструкція № 8612 від 14.06.2023 року перераховано на рахунок ІВАN UА0020573 в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за посадова особа (Держпродспоживслужба).

28.06.2023 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з постановою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 року у справі № 520/4034/22 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (проспект Науки, 40, 6 поверх, місто Харків Харківська область, 61166, ) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасувано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 №4 про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за порушення Закону України Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, законодавства про харчові продукти та корми.

Вказане рішення набрало законної сили 28.05.2024 року.

Позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області з питання повернення ОСОБА_1 стягнутого на підставі постанови ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №4 від 21.01.2022 року на користь держави штрафу у розмірі 45 500,00грн. та виконавчого збору у сумі 4550,00грн., всього 50 050,00 грн.

Листом Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області №04-22/4077 від 12.06.2025 позивачу рекомендовано, з питань повернення сплаченого штрафу, звернутися до Лозівського ВДВС для подальшого звернення з поданням з цього питання до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позивач звернувся до відповідача з питання повернення ОСОБА_1 стягнутого на підставі постанови ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №4 від 21.01.2022 року на користь держави штрафу у розмірі 45500,00грн. та виконавчого збору у сумі 4550,00грн., всього 50050,00 грн.

Відповіді позивач не отримав, вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Правовідносини з приводу примусового виконання судових актів та рішень інших органів (інших посадових осіб) регламентовані приписами Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі за текстом - Закон України №1404-VIII) та Закону України від 02.06.2016р. №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі за текстом - Закон України №1403-VIII).

За приписами ч.1 ст.1 Закон України №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Так, за визначенням ст.1 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Тож положення ч.1 ст.4 Закону України №1403-VIII та ч.1 ст.2 Закону України №1404-VIII цілком кореспондують положенням ч.2 ст.2 КАС України.

Рішення, котрі підлягають примусовому виконанню у порядку Закону України №1404-VIII, перелічені законодавцем у ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII, а вимоги до оформлення виконавчого документу сформульовані законодавцем у ч.1 ст.4 Закону України №1404-VIII.

Випадки, коли виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, перелічені законодавцем у положеннях ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII.

У силу спеціального застереження п.7 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII до кола виконавчих документів законодавцем віднесені рішення інших державних органів, рішення (акти) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відтак, для набуття конкретним рішенням державного органу правового статусу виконавчого документа про це має бути обов`язково указано у відповідному акті права.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин відповідачем у якості виконавчого документа було кваліфіковано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. у відповідності до Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Частиною 1 ст.12 Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Ч.3 ст.12 Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

Тож, приписами Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" рішення державних органів про застосування штрафів не віднесені до кола виконавчих документів, а навпаки - законодавцем сформульовано правило, відповідно до якого у разі невиконання рішень державних органів про застосування штрафів застосовані санкції стягуються у судовому порядку.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що за положеннями Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. не може бути кваліфіковано у якості виконавчого документа.

Також суд зазначає, що згідно з п.4 ч.1 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. було прийнято саме за не виконання вимог органу державного нагляду (контролю) та створення перешкод у виконанні покладених законом функцій.

Частиною 2 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" визначено, що суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету.

Сума необґрунтованої виручки, одержаної суб`єктами господарювання, які на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача, повертається споживачам.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" порядок стягнення сум адміністративно-господарських санкцій, передбачених цією статтею, визначається Господарським кодексом України.

Відтак, за положеннями Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. не може бути кваліфіковано у якості виконавчого документа.

Крім того суд зазначає, що зазначену вище постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. визнано протиправною та скасувано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 року у справі № 520/4034/22, яке набрало законної сили.

Відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина, унормовані приписами Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру".

Відповідно до ч.1 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру" у разі якщо адміністративний акт не виконано зобов`язаною особою - адресатом адміністративного акта у встановлений адміністративним органом строк і передбачена таким актом дія не може бути виконана іншою особою, адміністративний орган виносить постанову про накладення на зобов`язану особу грошового стягнення у розмірі (якщо інше не передбачено законом): 1) від 70 до 530 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - стосовно фізичних осіб; 2) від 175 до 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - стосовно фізичних осіб - підприємців, громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи, юридичних осіб.

У силу спеціального застереження ч.3 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру" у разі повторного невиконання адміністративного акта у новопризначений строк без поважних причин адміністративний орган у тому самому порядку може одноразово накласти на зобов`язану особу - адресата адміністративного акта грошове стягнення у тому самому або подвійному розмірі.

Передбачена цією статтею постанова про накладення на зобов`язану особу - адресата адміністративного акта грошового стягнення, винесена адміністративним органом, є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому законодавством про виконавче провадження.

Також у силу спеціального застереження ч.5 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру" рішення адміністративного органу про накладення на зобов`язану особу - адресата адміністративного акта грошового стягнення є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому законом про виконавче провадження.

Тож, виконавчим документом є рішення адміністративного органу про накладення грошового стягнення у порядку ч.3 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру" або у порядку ч.5 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру".

Матеріали справи містять докази про те, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. визнано протиправною та скасувано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 року у справі № 520/4034/22, яке набрало законної сили.

Суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Натомість, згідно з ч.4 ст.4 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Оскільки постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 45500,00 грн. та не належить до кола визначених законом виконавчих документів та було ухвалено не у порядку ч.3 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру" та не у порядку ч.5 ст.96 Закону України від 17.02.2022р. №2073-ІХ "Про адміністративну процедуру", а у порядку Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" із застосуванням визначеного саме цією нормою закону розміру адміністративно-господарської санкції, то за постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 відповідач повинен був ухвалити рішення у формі постанови про повернення постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4 без прийняття до виконання, або рішення у формі письмового листа про відмову у відкритті виконавчого провадження за постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.01.2022 року за № 4, а не рішення про відкриття виконавчого провадження.

Метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2023 року, постанова про стягнення з боржника витрат на провекдення виконавчийдій в розмірі 280,00 грн. від 04.04.2023 року, постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 4550,00 грн. від 04.04.2023 року, постанова про арешт коштів боржника від 04.04.2023 року та постанова про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2023 року, які прийняті старшим державним виконавецем Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лопашовим Вадимом Сергійовичем в виконавчому провадженні ВП № 71447259 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу незаконно стягнені грошові кошти штрафу у розмірі 45 500,00грн. та виконавчого збору у сумі 4550,00 грн., всього 50050,00грн., суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що після скасування відповідачем вищезазначених постанов, відповідачем не буде самостійно здійснено повернення позивачу коштів по ВП № 71447259.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, а права позивача не є порушеними.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Михайла Грушевського, буд.7,м. Лозова, Лозівський район, Харківська область,64602, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправними та скасувати постанови Старшого державного виконавеця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лопашова Вадима Сергійовича в виконавчому провадженні ВП № 71447259 про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2023 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 280,00 грн. від 04.04.2023 року, про стягнення виконавчого збору в розмірі 4550,00 грн. від 04.04.2023 року, про арешт коштів боржника від 04.04.2023 року та про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2023 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.