Справа № 160/15323/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
26.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі-відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.05.2025 №907к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 ";
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного неперебування на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення за період з 02.05.2025 по дату винесення судового рішення без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з урахуванням виплачених сум під час перебування на іншій посаді.
Позовна заява обґрунтована тим, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №907к від 02.05.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області є протиправним. Висновок службового розслідування не містить об`єктивних, неупереджених, достатніх доказів вчинення позивачем зазначених порушень, ґрунтується на припущеннях, довільних бездоказових посиланнях, суперечить вимогам Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70. Зазначає, що під час вирішення питання обрання позивачу заходу дисциплінарного стягнення ніяким чином не було враховано попередню ефективну діяльність на посаді, відсутність чинних дисциплінарних стягнень, тобто попередню бездоганну поведінку, у зв`язку із чим позивач звернулась із вказаним позовом до суду.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
13.06.2025 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що за результатом службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач допустила порушення вимог чинного законодавства та службової дисципліни, внаслідок чого до неї застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади. Вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади є обґрунтованим, а спірні накази є правомірними, оскільки під час воєнного стану до працівника поліції висуваються більш жорсткі вимоги щодо дотримання службової дисципліни та безпосередньо здійснення своєї службової діяльності.
13.06.2025 представником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області також подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск строку звернення до суду.
24.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклала правову позицію аналогічну викладеній у позовній заяві, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
24.06.2025 позивачем подані заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
06.10.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшли витребувані документи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 21.01.2025 № 69 о/с була призначена на посаду старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції з 22.01.2025.
10.03.2025 до керівництва районного відділу поліції надійшов рапорт старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 (вн. № 790 від 10.03.2025), в якому вказано про виявлення порушення несення служби поліцейським фронт-офісу Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим інспектором сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_1 .
З метою проведення повного, об`єктивного і всебічного службового розслідування та відповідно до Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, наказом Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області № 208 від 14.03.2025 призначено службове розслідування за виявленими порушеннями у Самарівському РВП ГУНП в області. Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голови заступника начальника ВП з превентивної діяльності Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Аветісяна А.О., членів комісії т.в.о. заступника начальника ВП Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Горобця В., начальника СІП Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Буліча М., старшого інспектора сектору моніторингу Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 .
Наказом Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області № 233 від 26.03.2025 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного на підставі наказу Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області № 208 від 14.03.2025 на 15 календарних днів.
Висновком службового розслідування за виявленими порушеннями несення служби поліцейським фронт-офісу Самарівського РВП ГУНП (вн. 1062 від 03.04.2025), затвердженого начальником Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Євгенієм Первієм від 03.04.2025, встановлено наступне.
10.03.2025 до керівництва районного відділу поліції надійшов рапорт старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 (вн. № 790 від 10.03.2025), в якому вказано про виявлення порушення несення служби поліцейським фронт-офісу Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим інспектором сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_1 .
Як зазначено в рапорті під час несення служби старший інспектор сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_1 під час несення служби на фронт-офісі та здійсненні пропускного режиму до адміністративної будівлі районного відділу поліції, в денний час доби, залишила автоматичну зброю, отриману в черговій частині на спинці крісла та деякий час була відсутня на місці несення служби.
В подальшому, близько 20:00 год. капітан поліції ОСОБА_1 зайшла до чергової частини, повідомивши про необхідність здачі зброї, після закінчення несення служби. При цьому, залишила отримані нею спеціальні засоби (бронежилет, каску, гумовий кийок) поблизу кімнати зберігання зброї, а отриману зброю (пістолет Макарова та автоматичну зброю з набоями) в кімнаті заряджання-розряджання зброї, після чого пішла додому.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 була ознайомлена з Алгоритмом дій поліцейського та відповідальної особи під час отримання/здавання вогнепальної зброї і боєприпасів до чергової частини, то її дії слід вважати, умисним порушенням визначеного чинним законодавством встановленого Порядку дій та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами під час їх отримання та здачі до чергової частини, визначеного Інструкцією із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженою наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, залишивши зброю без нагляду, без присутності відповідального від керівництва, порушивши порядок здачі зброї до чергової частини відповідно до визначеного Алгоритму.
Під час опитування дисциплінарною комісією капітан поліції ОСОБА_1 надала пояснення, де зазначила, що 10.03.2025 вона прибула до приміщення Самарівського РВП для того, щоб «заступити» в наряд який має назву «пост № 1», який триває з 08:00 до 20:00. Під час несення служби 10.03.2025 з 08:00 до 20:00 години, в порушення всіх існуючих моральних, етичних норм, Конституції України, а також ч. 1, 2 ст. 1, п. п. 3, 11 ч. 3 ст. 1, п. 1 ч. 6 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України при зверненні до старшого інспектора-чергового майора поліції ОСОБА_2 , останній не відпускав її до вбиральні. За увесь час несення служби вона лише два мала можливість сходити до вбиральні, при цьому у приміщенні чергової частини постійно знаходилось три особи чоловічої статті, які могли її замінити. У подальшому, вона близького 19:55 зайшла до чергової частини, однак присутній там черговий інспектор проігнорував її та не відповідав на її питання, хоча і не був зайнятий. Після чого вона пішла до кімнати видачі зброї. Не дочекавшись нікого та ніяких дій з боку осіб, які знаходились в приміщенні чергової частини Самарівського РВП, вона від`єднала ріжок від автомата, дістала три ріжка з сумки та поклала поряд з кулеуловлювачем разом з автоматом. Також дістала 2 магазина від пістолета ОСОБА_4 і поклала поряд. Пістолет ОСОБА_4 поклала на віконце видачі зброї. Після зазначених дій, вона пішла до дверей, які ведуть у кімнату зі зброєю, та поклала каску на підлогу поряд з дверима, в каску поклала металошукач та ПР, бронежилет повісила на ручку дверей, після чого вийшла з приміщення чергової частини Самарівського РВП. Також в додатковому поясненні ОСОБА_1 зазначила, що за вказівкою старшого інспектора чергового майора поліції ОСОБА_2 супроводжувала громадянку ОСОБА_5 до сектору інформаційної підтримки, залишивши автоматичну зброю на стільці, оскільки майор поліції ОСОБА_2 сказав, що пригляне за нею. Крім цього, вона зазначила, що майор поліції ОСОБА_2 того дня їй не телефонував, а на момент коли вона залишила зброю в приміщенні чергової частини знаходились інспектор черговий капітан поліції ОСОБА_6 та помічник чергового старший сержант поліції ОСОБА_7 .
Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», підпунктів 3, 5 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу 1, пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженою наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, наказу Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», Присяги працівника поліції, що виразилося у порушенні порядку дії та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами під час їх здачі до чергової частини, а саме залишення зброї без нагляду в умовах воєнного стану, скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, враховуючи характер проступку, обставини за яких він був вчинений, необхідно застосувати до старшого інспектора сектора кадрового забезпечення Самарівського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.
Позивач, вважаючи наказ № 907к від 02.05.2025 протиправними, звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За визначенням статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині 1 статті 18 Закону №580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною 1 ст. 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
У відповідності до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Згідно з п.п. 5 п. 6 Розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70 (надалі Інструкції № 70), поліцейський за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний, серед іншого, здати зброю і боєприпаси до чергової частини органу (закладу, установи) поліції негайно після виконання службових обов`язків. У разі неможливості своєчасного прибуття до органу (закладу, установи) поліції повідомити про це безпосереднього керівника і далі діяти за його наказом.
Порядок дій та заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами під час їх отримання та здачі до чергової частини визначений у розділі ІІІ Інструкції № 70. Так, у п. 2 розділі ІІІ Інструкції № 70 закріплено, що вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов`язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції. Про необхідність здачі зброї та боєприпасів поліцейськими керівник (заступник керівника, уповноважена особа від керівництва) органу (закладу, установи) поліції повідомляє оперативного чергового, який їх приймає.
З дозволу оперативного чергового під контролем керівника (заступника керівника, уповноваженої особи від керівництва) органу (закладу, установи) поліції поліцейські по одному заходять до спеціально обладнаної кімнати чергової частини для здачі зброї та боєприпасів, проводять розряджання зброї і здають її та боєприпаси оперативному черговому.
Розряджання зброї проводиться біля кулеуловлювача, при цьому ствол зброї повинен бути спрямований в його напрямку.
При розряджанні зброї необхідно:
1) не виймаючи пістолет з кобури, витягти магазини з основи рукоятки і з кишені кобури (не змінюючи положення автомата, від`єднати основний магазин та вийняти з підсумка запасний);
2) самостійно вийняти патрони з магазинів, перевірити їх кількість та стан;
3) від`єднати пістолет від пістолетного ремінця та дістати його з кобури (спеціального спорядження) (зняти автомат з положення «на ремні», «на грудях», «на плечі»);
4) перевірити наявність патрона в патроннику (вимкнути запобіжник, відвести затвор (затворну раму з газовим поршнем) у заднє положення, поставити його на затворну затримку (утримувати затворну раму з газовим поршнем у задньому положенні) та оглянути патронник);
5) переконавшись у відсутності патрона в патроннику, повернути затвор у переднє положення (відпустити затворну раму з газовим поршнем);
6) здійснити спуск курка з бойового взводу в напрямку кулеуловлювача;
7) ввімкнути запобіжник.
При прийманні від поліцейського вогнепальної зброї і боєприпасів оперативний черговий звіряє їх номери і кількість, візуально перевіряє їх стан (змащення), розкладає по встановлених для зберігання шафах та місцях і повертає картку-замісник.
Про факти втрати (затримки із здачею) вогнепальної зброї і боєприпасів поліцейськими оперативний черговий доповідає в установленому порядку керівнику (заступнику керівника, уповноваженій особі від керівництва) органу (закладу, установи) поліції і далі діє за його вказівкою відповідно до законодавства.
Діяльність чергової служби у підрозділах поліції регламентовано Інструкцією з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 № 440 (надалі Інструкція № 440).
Згідно з п.п. 6 п. 8 розділу І Інструкції № 440 до основних завдань чергової служби органів (підрозділів) поліції відповідно до компетенції, серед іншого, належить організація та забезпечення обліку, зберігання, видачі й приймання вогнепальної зброї, боєприпасів та іншого озброєння, спеціальних засобів, засобів індивідуального захисту, зв`язку, службової документації та іншого майна, що перебуває на зберіганні в спеціально обладнаних приміщеннях чергової частини в установленому порядку.
Відповідно до п.п. 14 п. 2 розділу ІV Інструкції № 440 старший інспектор - черговий (інспектор-черговий) чергової частини ТВП є старшим чергової зміни та добового наряду, який відповідає за зберігання та здійснює облік, видачу й приймання вогнепальної зброї, боєприпасів, спеціальних засобів, засобів індивідуального захисту, службової документації, засобів зв`язку та іншого майна, переданого на зберігання до чергової частини в установленому порядку.
Пункт 9 розділу ІV Інструкції № 440 встановлює, що начальник чергової частини ТВП, серед іншого: вирішує питання, пов`язані з підміною штатних чергових чергової частини; розподіляє службові обов`язки між працівниками чергової частини; здійснює контроль за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів, спеціальних засобів, засобів індивідуального захисту, службової документації, засобів зв`язку та іншого майна, переданого на зберігання до чергової частини в установленому порядку.
Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Приписами п.п.2 та 3 розділу 4 Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", «Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.
Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з п. 4 розділу 5 Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
На підставі п. 1 Розділу 6 Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Із аналізу наведеного законодавства, можна дійти висновку, що всі наведені обставини та мотиви, які стосуються вчинення дисциплінарного проступку саме позивачем повинні були бути перевірені дисциплінарною комісією шляхом зібрання відповідних доказів, які в обов`язковому порядку слід було відобразити у вступній, описовій та резолютивній частинах відповідного висновку службового розслідування.
При цьому, слід зазначити, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.
Водночас реалізація таких повноважень здійснюється суб`єктом накладення дисциплінарного стягнення з певними обмеженнями.
А отже, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, у цьому випадку, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, суб`єкт його накладення повинен врахувати (окрім тяжкості проступку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини), обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи (поліцейського), щодо якої призначене службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню, а також його співмірності (пропорційності) характеру, обставинам та наслідкам вчиненого проступку.
Разом з тим, Висновок службового розслідування від 03.04.2025 наведених обставин тяжкості проступку (пом`якшуючі та обтяжуючі обставини), обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків) його співмірності (пропорційності) характеру, обставинам та наслідкам вчиненого проступку на порушення досліджених вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 не містять.
Також, як видно зі змісту згаданого Висновку службового розслідування від 03.04.2025, у ньому зазначено, що позивач чинних дисциплінарних стягнень не має, за місцем проходження служби характеризується посередньо, проте, такі обставини, встановлені Порядком №893, як пом`якшувальні, при визначенні ступеню вини позивача відповідачем не враховані, згаданий Висновок не містить таких аргументів, що призвело до застосування до позивача одного з найсуворіших заходів дисциплінарного впливу - звільнення з посади.
Крім того, як свідчить зміст Висновку службового розслідування від 03.04.2025 та пункт 1 оспорюваного наказу № 907к від 02.05.2025, підставою для застосування до позивача як поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади є порушення порядку дій та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами під час їх здачі до чергової частини, а саме залишення зброї без нагляду в умовах воєнного стану.
Разом з тим, суд не погоджується із висновком дисциплінарної комісії про залишення позивачем зброї без нагляду, виходячи з наступного.
Як слідує з матеріалів службового розслідування, ОСОБА_8 після закінчення робочої зміни, з метою виконання вимог Інструкції № 70 щодо негайної здачі зброї прибула до чергової частини Самарівського РВП, при цьому відповідальна за приймання зброї особа була відсутня, а інші чергові фактично відмовилися приймати зброю та боєприпаси у позивача.
Суд звертає увагу на те, що розділом ІІІ Інструкції № 70 визначено, що вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов`язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції.
Крім цього, у відповідності до п.п. 14 п. 2 розділу ІV Інструкції № 440, саме на працівників чергової служби, зокрема старшого інспектора - чергового (інспектора-чергового) покладено відповідальність за зберігання та здійснення обліку, видачі й приймання вогнепальної зброї, боєприпасів, спеціальних засобів.
У п. 2 розділі ІІІ Інструкції № 70 вказано, що про необхідність здачі зброї та боєприпасів поліцейськими керівник (заступник керівника, уповноважена особа від керівництва) органу (закладу, установи) поліції повідомляє оперативного чергового, який їх приймає.
Попри це, у Висновку службового розслідування від 03.04.2025 відсутні відомості про те, чи повідомляв керівник (заступник керівника, уповноважена особа від керівництва) оперативного чергового про необхідність здачі зброї поліцейськими.
Також суд наголошує, що наведені положення Інструкції № 70, Інструкції № 440, закріплюючи порядок дій та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами, встановлює взаємні обов`язки як поліцейських, так і працівників чергової частини, які є відповідальними за зберігання та здійснення обліку, видачу й приймання вогнепальної зброї, боєприпасів, спеціальних засобів.
Водночас дисциплінарною комісією під час службового розслідування взагалі не досліджувалися обставини щодо можливого порушення службової дисципліни працівниками чергової частини Самарівського РВП.
Суд вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача відносно того, що позивачем залишено зброю без нагляду є неприйнятними, оскільки, як встановлено під час службового розслідування, зброю, боєприпаси та спеціальні засоби ОСОБА_8 залишила у приміщенні чергової частини, доступ сторонніх осіб до якої є обмеженим. Крім того, як встановлено, на той час у приміщенні чергової частини знаходився інспектор-черговий чергової частини ОСОБА_6 .
У п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 70 встановлено, що вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов`язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції. З цього слідує, що після закінчення робочої зміни поліцейський зобов`язаний негайно здати зброю та боєприпаси до чергової частини.
Як встановлено з матеріалів службового розслідування, ОСОБА_8 після закінчення робочої зміни, а саме близько 20:00, прийшла до чергової частини з наміром здати зброю, боєприпаси та спеціальні засоби, однак, з невстановлених під час службового розслідування причин, працівники чергової частини, які є відповідальними за зберігання, облік, видачу й приймання зброї, не прийняли зброю, боєприпаси та спеціальні засоби у позивача, внаслідок чого ОСОБА_8 залишила їх у приміщенні чергової частини.
За викладених обставин та враховуючи проаналізовані матеріали службового розслідування від 03.04.2025, що покладені в основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення її з посади, суд робить висновок, що фактично, дисциплінарною комісією взагалі не досліджувалися обставини вчинення порушення службових обов`язків іншими особами, зокрема працівниками чергової частини, не встановлено поважності причин відсутності старшого інспектора - чергового чергової частини, чи покладалися його обов`язки на період відсутності на іншу особу.
Разом з тим, додані до матеріалів службового розслідування докази та зазначені у Висновку службового розслідування від 03.04.2025 обставини містять лише загальні й невмотивовані твердження.
Критерії обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень вимагають як врахування ним обставин, які є обов`язковими в силу закону (встановлення факту порушення поліцейським вимог закону, що може бути підставою для дисциплінарної відповідальності), так і інших обставин, які мають значення для конкретної справи. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, перевірити всі обставини, на яких ґрунтується його рішення з урахуванням того, що обов`язок по наданню доказів вчинення поліцейським дисциплінарного проступку покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень, виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене суд робить висновок про те, що застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватися на припущеннях або недоведених фактах, а при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.
Наведена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 20.05.2021 у справі №420/2916/20, від 20.07.2023 у справі №620/4675/22, яка є обов`язковою для застосування у подібних правовідносинах за приписами ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, слід зазначити, що згідно з вимогами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, як зазначив Європейський Суд з прав людини у справах Yvonne van Duyn v.Home Office (Case 41/74 van Duyn v.Home Office) зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб`єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов`язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб`єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб`єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.
Отже, з огляду на викладене, суд робить висновок, що нез`ясування всіх обставин та недослідження дисциплінарною комісією у рамках службового розслідування обставин, які зазначені судом (тяжкість проступку, співмірність виявленого проступку із застосованим видом дисциплінарного стягнення, обставини, що пом`якшують та обтяжують ступінь відповідальності та інше) суперечать приписам ст. 19 Дисциплінарного статуту та Порядку №893, а також і наведеній статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та наведеній судовій практиці Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, за вказаним оспорюваним наказом є протиправним, оскільки відбулося без дотримання приписів ст. 19 Дисциплінарного статуту та Порядку №893, а відповідно, такий наказ у оспорюваній частині підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.
З огляду на те, що судом у ході судового розгляду цієї справи встановлено протиправність оспорюваного наказу у наведеній частині, позовні вимоги позивача щодо поновлення її на посаді, з якої позивача було звільнено, також підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235, ст. 240-1 Кодексу законів про працю України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Отже, враховуючи те, що звільнення позивача із займаної посади відбулося без законної на те підстави, суд робить висновок, що позовна вимога позивача про поновлення її на посаді підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами частин 2 та 3 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
З оскаржуваного наказу судом встановлено, що позивача звільнили з посади саме 02.05.2025, а тому саме 02.05.2025 є останнім днем служби для позивача. Так, позивач має бути поновлена на посаді з 03.05.2025.
Водночас, внаслідок скасування в судовому порядку наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.05.2025 №907к, у позивача виникло право на відшкодування їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.05.2025.
Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.
Отже, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати.
Середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами і доповненнями), при цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).
З урахуванням норм абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
У силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.
За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Так, оскаржуваний наказ, яким позивача звільнено з займаної посади, реалізовано 03.05.2025.
Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що 06.05.2025 позивач подала рапорт про переведення її на іншу посаду, й наказом ГУНП від 30.05.2025 року №725 о/с капітан поліції ОСОБА_1 була переміщена на посаду інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Самарівського РВП.
За вказаних фактичних обставин справи, середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен бути виплачений позивачу лише до моменту переміщення позивача на іншу посаду, оскільки наказ про переміщення чинний та не скасований у встановленому порядку, переміщення відбулося за ініціативи позивача, а тому період служби позивача на іншій посаді не має включатися у період, за який повинен бути виплачений такий заробіток.
Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача проводиться відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 за період з 03.05.2025 по 29.05.2025, включно.
Отже, кількість календарних днів вимушеного прогулу за період з 03.05.2025 по 29.05.2025, включно, становить 27 днів.
Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають частковому задоволенню.
Також у відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.
За приписами п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 371 наведеного Кодексу передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Виходячи з наведених вимог, необхідно допустити негайне виконання цього судового рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь грошового забезпечення згідно з вимогами ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією від 23.05.2025.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.05.2025 №907к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 ".
Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 03.05.2025.
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення на її користь грошового забезпечення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський