Справа № 440/13997/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

14 жовтня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/13997/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №440/13997/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 привести облікові дані ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідність до відомостей тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 30.08.2019 в частині визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку з 03.05.2012 на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 привести облікові дані ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідність до відомостей тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 30.08.2019 в частині визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку з 03.05.2012 на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про постановку (взяття) ОСОБА_1 на військовий облік в статусі військовозобов`язаного у ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про постановку (взяття) ОСОБА_1 навійськовий облік в статусі військовозобов`язаного у ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

13.10.2025 до суду разом з позовною заявою від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти будь-які дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач, ОСОБА_1 , ще 3 травня 2012 року рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_9 (протокол № 11) визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я та виключений з військового обліку. Цей статус підтверджується безперервною історією хвороби та сукупністю офіційних документів, а саме довідкою МСЕК від 31.05.2012, від 16.07.2014, 21.09.2016 та 03.09.2018; військово-обліковими документами, а саме довідками ІНФОРМАЦІЯ_10 від 03.08.2016 та тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 30.08.2019.

13 серпня 2025 року позивач через мобільний застосунок «Резерв+» дізнався, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться відомості про те, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Невжиття заходів забезпечення позову може спричинити для позивача негативні наслідки у разі його мобілізації, оскільки: існує пряма загроза заподіяння непоправної шкоди здоров`ю та життю, оскільки позивач «потребує постійного стороннього догляду», а з 2016 року «не може себе обслуговувати», відновлення порушених прав стане значно ускладненим, це призведе до порушення суті права на захист.

Будь-які спроби залучити його до мобілізаційних заходів примусове прибуття до ТЦК, проходження медичних оглядів у загальному порядку, можливе направлення до навчального центру становлять пряму та очевидну загрозу його життю а також зазначені доводи, що позивач наполягає на протиправних діях відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ним правил військового обліку та оголошенням його у розшук у зв`язку з цим порушенням, позивач визнаний у встановленому порядку непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку і не може бути примушений до проходження ВЛК повторно.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 КАС України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надані до суду жодних підтверджуючих документів та доказів, що свідчать саме про вжиття відповідачами фактичних та безпосередніх дій щодо негайного призову позивача на військову службу за мобілізацією.

Позивачем не доведена наявність підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що оцінка оскаржуваній у цій справі бездіяльності може бути надана під час розгляду справи по суті з урахуванням доказів, витребуваних судом, стверджувати про правомірність чи неправомірність оскаржуваної бездіяльності чи дій відповідачів на даний час неможливо.

Відповідно до статті 192 Кодексу адміністративного судочинства України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Таким чином, саме на стадії розгляду справи по суті суд з`ясовує обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує зібрані докази.

Посилання позивача на правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 05.02.2025 року у справі № 160/2592/23, не є релевантними для даних обставин справи, оскільки позивач не є мобілізованим та не зарахований до списків військовослужбовців відповідної військової частини, його правовий статус на військовослужбовця не є зміненим, а кожна справа має свої особливості, свої індивідуальні фактичні обставини, які встановлюються судом на підставі доказів, у той же час подібність правових висновків Верховного Суду до обставин конкретного спору застосовується судом під час стадії ухвалення рішення по суті спору, на основі змістовного, суб`єктного та об`єктних критеріїв.

Суд також враховує, що позивачем долучені докази, що він є особою з інвалідністю першої групи, а також відповідін на запити відповідачів із яких вбачається відсутність обставин примусової мобілізації позивача на під час особливого періоду на час воєнного стану.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову у справі № 440/13997/25 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Бевза