Справа № 160/20252/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 160/20252/23

адміністративне провадження № К/990/24753/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №160/20252/23

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Лісової Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року, прийняте у складі у складі судді Дєєва М.В., та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Юрко І.В., суддів Білак С.В., Чабаненко С.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому додаткової винагороди в повному обсязі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати йому додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного устану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому надбавки за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби, починаючи з лютого 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та донарахувати йому надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період службі, починаючи з лютого 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи, з лютого 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому грошового забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн за місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати йому грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн за місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн за місяць;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування йому окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно в розмірі 530,00 грн на місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок різниці окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн на місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому різницю окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн на місяць;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування йому надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби за період несення служби, починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн на місяць.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому надбавку за особливості проходження служби за період несення служби, починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн на місяць.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти у званні старшина з 27.02.2022. 28.04.2022 під час захисту Батьківщини позивач отримав травму, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковська» ЦРЛ з 29.04.2022 по 13.05.2022, на повторному лікуванні з 25.05.2022 - 07.06.2022 та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 по 10.10.2022, з 10.10.2022 по 24.10.2022, з 24.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з 23.11.2022 по 26.12.2022, з 26.12.2022 року по 10.01.2023, з 10.01.2023 по 24.01.2023, з 24.01.2023 року по 17.07.2023, з 28.07.2023 по час подання позову. Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено в повному обсязі нарахування та виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 гривень на місяць за період перебування на лікуванні у зв`язку з травмою, отриманою при захисті Батьківщини; не проведено в повному обсязі нарахування та виплату грошового забезпечення: не нараховано надбавку за вислугу років за весь період служби; з лютого по травень 2022 року включно оклад за військовим званням нараховувався та виплачувався в розмірі як для звання «солдат», а не «головний сержант», яке має ОСОБА_1 ; з січня 2023 і по дату подання позову грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось в повному обсязі.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

4. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року.

5. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року.

6. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн на місяць.

7. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн на місяць.

8. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3 170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році.

9. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3 263,63 грн на місяць.

10. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби у 2023 році.

11. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, та нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році.

12. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року апеляційну скаргу Лісової Наталії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/20252/23 змінено. В абзацах 3, 5 та 7 резолютивної частини рішення після слів «здійснити перерахунок» додано слова «та виплатити». В абзаці 9 резолютивної частини рішення слова «здійснити перерахунок, та нарахувати» замінено словами «нарахувати та виплатити». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та нарахування позивачу додаткової винагороди в повному розмірі відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При цьому, час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні) та у разі перевищення такого строку позивач повинен пройти ВЛК та надати відповідачу відповідний висновок для прийняття відповідачем рішення для подальшого продовження таких виплат. Суди вказували на те, що позивачем не використано право на проведення повторного медичного огляду, а лише вказано на наявність хвороби, яким суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання тяжкості поранення та наявності причинного зв`язку захворювання позивача з пораненням, після встановленого законом чотирьохмісячного строку безперервного лікування.

15. Суди попередніх інстанцій зазначали про те, що з урахуванням дискреційних повноважень відповідача а також того, що позивачем не було здійснено звернення до відповідача з відповідним висновком військово-лікарської комісії після проходження безперервного лікування понад чотири місяці, правомірною є невиплата позивачу, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 збільшеної додаткової винагороди.

16. Також суди дійшли висновку про те, що, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині виплати позивачу передбаченої у пункті 1 постанови №168 збільшеної додаткової винагороди за червень 2022 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що така виплата позивачу була виплачена у липні 2022 року.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

17. Не погоджуючись із рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, адвокат Лісова Наталія Вікторівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

18. Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, касатор посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

19. У касаційній скарзі скаржник указує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не застосовано висновків Верховного Суду, викладених у постановах у справах №№ 520/16191/23, 340/5387/22, 440/13481/23, 520/16191/23, в яких зазначається про необхідність встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000,00 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Також судами попередніх інстанцій не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах №№361/7567/15-а, 569/15527/16-а, 826/521/16, 400/1825/20, 380/8727/20 щодо дискреційних повноважень командира військової частини стосовно видання наказу про включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди з розрахунку 100 000, 00 гривень на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із травмою, отриманою при захисті Батьківщини. Касатор вказує на те, що повноваження командира військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу про включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць не передбачають можливості діяти за власним розсудом, оскільки наявні підстави для виплати додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні після травми, отриманої під час захисту Батьківщини (та документально підтверджені), передбачені постановою Кабінету Міністрів України №168 та Порядком №260, як за період травень, червень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, та за період служби у 2023 році.

20. Касатор вказує на те, що при вирішенні спірних правовідносин, судами не було враховано доводи представника позивача щодо того, що направлення на подальше стаціонарне лікування, викладене у виписці із медичної карти стаціонарного хворого №2926 від 10.01.2023 ДП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради (копія додана до матеріалів справи), є висновком лікарняного закладу про потребу в продовженні лікування в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260, оскільки ДП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради є закладом охорони здоров`я, який на підставі положень пункту 4 розділу ІІ наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28 лютого 2020 року № 586 «Про затвердження Порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та надають медичну допомогу відповідного виду», оцінюючи стан здоров`я пацієнта, наявність медичних показань для отримання відповідних послуг, відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я та з урахуванням порядків надання медичної допомоги відповідного виду, виклав висновок про необхідність продовження стаціонарного лікування у виписці із медичної карти стаціонарного хворого №2926 від 10.01.2023. Таким чином, зазначений медичний висновок і є тим висновком лікарняного закладу про потребу в продовженні перебування в лікарняному закладі в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260, на підставі якого має бути продовжена виплата грошового забезпечення.

ІV. Позиція інших учасників справи

21. Відповідачі правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористалися.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

22. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Губської О.А., Білак М.В., Мацедонської В.Е. від 22 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

23. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2024 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року №1383/0/78-24 (у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської О.А. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2024 року №16)), визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Кашпур О.В., судді: Соколов В.М, Уханенко С.А.

24. Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2025 року суддя-доповідач Кашпур О.В. прийняла до провадження справу №160/20252/23.

25. Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження з 09 жовтня 2025 року.

VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій

26. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 №2 старшину запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду до військової частини НОМЕР_1 командиром 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, ВОС - 100182А, шпк «молодший сержант».

27. Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 №14 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшина ОСОБА_1 28.04.2022 отримав: ЗЧМТ. Струс головного мозку. За обставин: під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, знаходячись в с.Новосілка, в наслідок інтенсивного обстрілу з боку збройних сил російської федерації із застосуванням мінометів (калібр не встановлений) отримав поранення. Під час обстрілу перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Поранення не пов`язане із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022.

28. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Новомиколаївська центральна районна лікарня» з 29.04.2022 по 13.05.2022, на cтаціонарному лікуванні в СРЦ «Солоний лиман» з 25.05.22 - 07.06.2022 та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 по 10.10.2022, з 10.10.2022 по 24.10.2022, з 24.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з 23.11.2022 по 26.12.2022, з 26.12.2022 по 10.01.2023, з 10.01.2023 по 24.01.2023, з 24.01.2023 року по 17.07.2023, з 28.07.2023 і на час розгляду справи у суді першої інстанції.

29. 16.06.2023 позивач звертався до військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.

30. Військова частина НОМЕР_1 листом від 20.07.2023 №2255 «Щодо розгляду рапорту» повідомила позивача, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 ) №2/200-рс-дск позивач виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з проходженням довготривалого лікування по пораненню. З метою забезпечення можливості виплати грошового забезпечення, відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовою частиною НОМЕР_1 було подано до військової частини НОМЕР_2 рапорт від 18.03.2023 №832 з клопотанням про продовження позивачу виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану. За результатами розгляду зазначеного рапорту командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення від 04.05.2023 №3/3207 про продовження виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану, за період стаціонарного лікування, що підтверджується документально. У військовій частині НОМЕР_1 відсутні надані у встановленому порядку та засвідченні належним чином медичні документи (виписки, епікризи, довідки ВЛК або ЛКК та ін.) про проходження позивачем лікування в період з 06.09.2022 по теперішній час. Військовою частиною НОМЕР_1 висновок лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про продовження лікування понад чотири місяці не отримано.

31. 21.06.2023 позивач повторно звертався до військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.

32. Листом військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 року №2352 «Щодо розгляду рапорту» повідомлено позивача, що до рапорту не долучено належним чином засвідчених копій медичних документів, що підтверджують проходження позивачем стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування, причинно-наслідковий зв`язок проходження лікування із пораненням, що унеможливлюють належне опрацювання документів та прийняття рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до виписного епікризу №856 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення військової частини НОМЕР_3 від 17.07.2023, на підставі статті 75-А графи ІІ розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, виписано в частину для реалізації рішення ВЛК.

VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

33. Конституція України.

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

34. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

35. Згідно частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

36. Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

37. Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

38. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

39. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).

40. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

41. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

42. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

43. Відповідно до пункту 2-1 вказаної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

44. З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови №168, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.

45. У подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

46. Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

47. Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

48. Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

49. У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

50. Відповідно до пункту 6.11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, (далі - Положення №402) постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК ( без затвердження).

51. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

52. Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

53. Пункт 9 розділу I Порядку №260. Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

54. Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства

55. Пункт 15 розділу I Порядку №260. Грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

56. Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

57. Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року) Порядок №260 доповнено новим розділом:

«Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини проотримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.»

58. Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ У зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

59. Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

60. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

61. З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги.

62. Представник позивача не оскаржив судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим суд касаційної інстанції не переглядає судові рішення у вказаній частині.

63. Предметом перевірки суду касаційної інстанції в межах доводів касаційної скарги є правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції постанови Кабінету Міністрів України №168 у правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн на місяць.

64. З аналізу наведених норм законодавства убачається, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

65. Тобто норми постанови Кабінету Міністрів України №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000,00 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

66. При цьому відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні)

67. Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

68. Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).

69. Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

70. Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

71. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що доказів оскарження рішення військово-лікарських комісій та/або звернення для призначення повторного огляду позивачем не надано, таким чином не використано право на проведення повторного медичного огляду, а лише вказано на наявність хвороби, яким суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання тяжкості поранення та наявності причинного зв`язку захворювання позивача з пораненням, після встановленого законом чотирьохмісячного строку безперервного лікування.

72. Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

73. Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

74. З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.

75. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі № 520/16191/23, і колегія суддів не знаходить підстав для відступу від нього.

76. У відповіді на відзив відповідача та в апеляційній скарзі позивач зазначав, що чотирьохмісячний строк безперервного перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 закінчився 08.01.2023, але 10.01.2023 він був виписаний з ДП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради та у виписці із медичної карти стаціонарного хворого №2926 від 10.01.2023 міститься медичний висновок лікарняного закладу про стан позивача (стан середньої тяжкості) та необхідність продовження лікування: «Направляється на лікування в психо-неврологічне відділення ОКЛ Мечникова.». Таке направлення, викладене у виписці із медичної картки стаціонарного хворого, є висновком лікарняного закладу про потребу в продовженні лікування в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.

77. Указане також було одним із аргументів касаційної скарги щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

78. Однак суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про наявність/відсутність висновку ВЛК про потребу в лікуванні, не дослідили: чим є висновок ВЛК в розумінні Положення та абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260, і чи направлення, викладене у виписці із медичної картки стаціонарного хворого №2926 від 10.01.2023, є висновком ВЛК про потребу в лікуванні в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.

79. Також Верховний Суд зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з травня по червень, з вересня по грудень 2022 року та за весь період служби у 2023 році, суди попередніх інстанцій застосували приписи абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 та дійшли висновку, що позивачем не використано право на проведення повторного медичного огляду після спливу чотирьохмісячного строку безперервного перебування на стаціонарному лікуванні. Однак як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, що чотирьохмісячний строк безперервного перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 закінчився 08.01.2023. Отже, приписи абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 не підлягають застосуванню до позовних вимог щодо виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за період з травня по червень 2022 року, з вересня 2022 по 01 січня 2023 року.

80. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період до спливу чотирьохмісячного строку безперервного перебування на стаціонарному лікуванні, суди попередніх інстанцій не надали оцінки вказаним обставинам.

81. За наведеного Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим дійшли передчасних висновків по суті справи.

82. Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування необхідних доказів.

83. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору.

84. Водночас критерій обґрунтованості за статтею 242 КАС України означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

85. Таким чином, Верховний Суд уважає, що доводи касаційної скарги, які були підставою відкриття касаційного провадження, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.

86. Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

87. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

88. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

89. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

90. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим судові рішення в оскарженій частині підлягають скасуванню, а справу в цій частині необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

91. Оскільки суд касаційної інстанції в іншій частині оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не переглядав, тому в цій частині судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Лісової Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі №160/20252/23 скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць , та про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 таку додаткову винагороду.

Справу №160/20252/23 в цій частині направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі №160/20252/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді:

В.М. Соколов

С.А. Уханенко