Справа № 335/7047/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 335/7047/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2025р. в адміністративній справі №335/7047/25
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Національної поліції у Львівської області скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:

18.07.2025р. ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Майстра Д.М., звернулася до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення /а.с. 2-5/.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2025р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №335/7047/25 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи /а.с. 19/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 10.07.2025р. відносно неї було складено постанову серії ЕНА №5190786, якою її за вчинене правопорушення було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510грн., але позивач вважає цю постанову необґрунтованою та безпідставною з огляду на те, що адміністративного правопорушення вона не вчиняла, тому позивач просила суд скасувати постанову серії ЕНА №5190786 від 10.07.2025р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2025р. у справі №335/7047/25 у задоволенні адміністративного позову відмовлено /а.с. 46-48/.

Позивач - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Майстра Д.М., не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, за допомогою системи «Електронний суд», безпосередньо до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.

Апеляційна скарга обґрунтована тим , що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 04.09.2025р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2025р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2025р. у справі №335/7047/25 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №335/7047/25, які надійшли до суду апеляційної інстанції 29.09.2025р.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025р. у справі №335/7047/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2025р. у справі №335/7047/25 і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 07.10.2025р., про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 10.07.2025р. поліцейським СРПП ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, старшим сержантом поліції Гнатів Ю.В., було складено постанову серії ЕНА №5190786 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі /а.с. 11/, відповідно до якої 10.07.2025р. о 21:47 годин в м. Трускавць по вул. І.Мазепи, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Infiniti держномер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1. «а» Правил дорожнього руху (далі ПДР України), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, та за вчинення цього правопорушення цією постановою застосовано до позивача штраф у розмірі 510грн., і відповідно до матеріалів справи саме ця постанова відповідача є предметом оскарження у даній.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст.35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до п.п.31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Аналіз наведених норм чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у даній справі, зокрема положень ст.14 Закону України «Про дорожній рух», якою встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, та виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про державний рух, яким серед інших відповідно до ст. ст. 52,53 цього ж закону є Національна поліція України, ст.23 Закону України «Про національну поліцію», якою на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, з урахуванням фактичних обставин справи, які були встановлені під час розгляду справи, дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, 26.04.2024р. прийняв законну постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України в межах санкції ст. 122 КУпАП України.

При цьому колегія суддів, з урахуванням положень ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права, вважає за необхідне зазначити, що Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007р. у складі Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», встановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

З відеозаписів, які були надані суду відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Infiniti держномер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору, а відповідачем було роз`яснено позивачу причину його зупинки та роз`яснено його права, розгляд адміністративного правопорушення, відбувся в присутності ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи позивача про порушення його прав відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі спростовується належними та допустимими доказами, яким судом першої інстанції було надано правильна оцінка.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Щодо доводів представника позивача про те, що суд не повинен враховувати відеозапис наданий відповідачем як доказ, оскільки в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на відповідний технічний засіб фіксації, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, вину особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, до таких доказів віднесено й показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Колегією суддів встановлено, що відеозапис долучений до матеріалів справи був здійснений поліцейським із використанням портативного відеореєстратора під час виконання службових обов`язків, а саме - при фіксації обставин події, пов`язаної з імовірним вчиненням адміністративного правопорушення, є належними докази відповідно до ст.73 КАС України.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови серії ЕНА №5190786 від 10.07.2025р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, яка є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, і суд першої інстанції постановив у даній справі правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову через його необґрунтованість та безпідставність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, постанову суду першої інстанції від 04.09.2025р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2025р. у справі №335/7047/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено 13.10.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов