Справа № 620/2326/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 620/2326/24

адміністративне провадження № К/990/36578/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

головуючого судді - Бевзенка В.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року (прийняте у складі судді Соломко І.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року (ухвалену у складі головуючого судді Коротких А.Ю., суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.) у справі №620/2326/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області, відповідач), у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у зарахуванні в пільговому обчисленні до страхового стажу відповідні періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу, як роботу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №1) у відповідності до статей 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII);

- зобов`язати відповідача зарахувати у пільговому обчисленні до страхового стажу відповідні періоди роботи та перерахувати розмір пенсії з 02 жовтня 2020 року (час визначення пенсії за віком) з подальшою виплатою її недоплаченої частини, виходячи з розміру загального страхового стажу відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 16 вересня 1991 року, який станом на 27 грудня 2023 року, є не менш ніж 45 років 03 місяці 27 днів, до складу якого входить стаж роботи за Списком № 1 з урахуванням кратності 1.5 - не менш ніж 16 років 03 місяці 13 днів, та понаднормовий стаж не менш ніж 30 років, розрахований відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XIІ (далі - Закон № 1788- XIІ).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що відповідач, призначаючи їй пенсію із 02 жовтня 2020 року, не визнав наявність її пільгового стажу та не зарахував до пільгового стажу період роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року на посаді інженера з якості у ВАТ «БМУ Київський ТЕЦ6» та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року на посаді спеціаліста з документообігу як роботу за Списком № 1 в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік».

Позивач стверджує, що неврахування відповідачем періоду роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року на посаді інженера з якості ВАТ «БМУ Київський ТЕЦ6» та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу як роботу за Списком № 1, вплинуло на суттєве зменшення її загального та спеціального стажу, що, своєю чергою, впливає на розмір пенсії в сторону її зменшення.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що рішеннями Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 320/2413/21 та від 05 липня 2023 року у справі № 320/3514/23 встановлено наявність у неї відповідного стажу та права на пільгову пенсію (відповідно до даних трудової книжки та уточнювальних довідок), проте відповідач листом від 25 грудня 2023 року повторно відмовив їй у перерахунку пенсії у пільговому обчисленні, та, на її переконання, вчинив протиправну бездіяльність, порушуючи її права.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі №620/2326/24 позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Київській області у зарахуванні позивачці у пільговому обчисленні до страхового стажу періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості, та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу, як роботу за Списком № 1 відповідно до статей 55-56 Закону №796-XII;

- зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 у пільговому обчисленні до страхового стажу періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС із 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу, як роботу за Списком № 1 відповідно до статей 55-56 Закону № 796- XII, здійснюючи перерахунок пенсії з 02 жовтня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум. У решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-XIІ та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) в частині визначення віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, проте за предметом спору підлягають застосуванню норми Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня року 2020 № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.

При вирішенні спору по суті позовних вимог суди посилалися на те, що підтвердження спірного періоду стажу як пільгового для перерахунку пенсії з 02 жовтня 2020 року встановлено судовими рішеннями у справах № 320/2413/21 та № 320/3514/23, обставини у яких, відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), мають преюдиційне значення для вирішення спору у цій справі.

При цьому суди керувалися тим, що на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 подавались відповідачу копії трудової книжки, уточнювальні довідки і листи, відповідно до яких позивачка працювала зокрема, з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року - на посаді інженера з якості ВАТ «БМЦ Київський ТЕЦ6» та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року - на посаді фахівця в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік».

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Короткий зміст вимог касаційної скарги

3. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі №620/2326/24 та змінити рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати в пільговому полуторному обчисленні до її страхового стажу період роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року на посаді інженера з якості ВАТ «БМЦ Київский ТЕЦ6 та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу як роботу за Списком № 1 відповідно до статті 55, частини першої статті 56 Закону № 796-XII з послідуючою виплатою її недоплаченої частини, виходячи з розміру загального страхового стажу відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 від 16 вересня 1991 року, який станом на 27 грудня 2023 року є не менш 45 років 03 місяці 27 днів, до якого входить стаж роботи за Списком № 1 з урахуванням кратності 1.5 - не менш ніж 16 років 03 місяці 13 днів, та понаднормовий стаж не менш ніж 30 років, розраховий відповідно до вимог статті 13 Закону № 1788-XIІ.

Доводи учасників справи

4. Як на підставу касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій позивачка посилається на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 320/6063/19.

Крім цього ОСОБА_1 звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово застосував наведений підхід, зокрема у постановах від 03 лютого 2021 року у справі № 750/4692/17, від 09 лютого 2021 року у справі № 743/683/17, від 25 березня 2021 року у справі № 750/3198/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 373/188/17, у яких зазначав про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивачів періодів роботи в зоні відчуження за Списком № 1, який підлягає зарахуванню в полуторному розмірі.

Також позивачка вважає, що позовна вимога щодо зарахування пільгового стажу у полуторному розмірі та позовна вимога щодо обрахунку понаднормативного стажу жодним чином не пов`язані єдиною нормою матеріального права, оскільки задоволення однієї вимоги не передбачає одночасне задоволення іншої, які базуються на різних нормах матеріального права та регулюються різними законами.

Скаржниця зазначила, що ця справа має виняткове значення для особи, яка подає касаційну скаргу, оскільки стосується питання права на соціальний захист, який гарантується статтею 46 Конституції України.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі, запропоновано відповідачеві подати відзив на касаційну скаргу та витребувано з Чернігівського окружного адміністративного суду справу № 620/2326/24.

05 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 620/2326/24.

Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року відповідачем не подано, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

III. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Суди встановили, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 02 жовтня 2020 року.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо не зарахування спірного періоду до пільгового стажу, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про зарахування до пільгового стажу спірного періоду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року, у справі № 320/2413/21 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Київській області від 06 жовтня 2020 року № 19 та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 жовтня 2020 року про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XIІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року і статей 55, 56 Закону № 796-XII, прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи в зоні відчуження з 03 листопада 2006 року по квітень 2007 року включно у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості; за період з липня по серпень 2012 року включно, з вересня 2015 року по серпень 2019 року включно в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу як роботу по Списку № 1, як це передбачено абзацом 10 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV, призначити та виплачувати з 02 жовтня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XIІ, статей 55-56 Закону № 796-XII з урахуванням проведеного розрахунку страхового стажу та періоду роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС - відмовлено у зв`язку зі встановленими судом за наслідками вирішення справи дискреційними повноваженнями та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 02 жовтня 2020 року, з урахуванням висновків, наведених в рішенні суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі № 320/2413/21.

Відповідач, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 320/2413/21, ухвалив рішення № 19 від 18 липня 2022 року щодо первісної заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії.

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 18 липня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржила його до суду та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 320/3514/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо прийняття рішення № 19 від 18 липня 2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі її заяви № 2430 від 02 жовтня 2020 року; визнано протиправним та скасовано рішення відповідача № 19 від 18 липня 2022 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області з 02 жовтня 2020 року призначити і виплачувати позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XIІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

На виконання зазначених судових рішень відповідачем зараховано позивачу 2 роки до страхового стажу за Списком № 1.

Водночас, спірні періоди роботи, а саме: з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1.

На звернення ОСОБА_1 зі спірним питанням листом від 25 грудня 2023 року відповідач не визнав наявність у позивачки пільгового стажу, період роботи в зоні відчуження ЧАЕС не зарахував, зазначивши, що діяв на виконання рішень Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 320/2413/21 та від 05 липня 2023 року у справі № 320/3514/23.

Позивачка, вважаючи вказану бездіяльність ГУ ПФУ у Київській області неправомірною, а свої права - порушеними, звернулась з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин першої та другої статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права

7. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд зазначає таке.

8. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Частиною першою та другою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

10. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 КАС України).

11. За правилами частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

12. Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

13. Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (пункт 1 частини другої статті 72 КАС України).

14. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

15. Отже, принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за судовим захистом. Вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і такий вихід обґрунтований судом у судовому рішенні.

16. Водночас, виходячи з принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд визначає, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, вживає заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, та надає оцінку зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

17. Як убачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду стало оскарження протиправної бездіяльності ГУ ПФУ у Київській області, яка полягала у невизнанні та незарахуванні позивачці пільгового стажу за Списком № 1, відпрацьованого в зоні відчуження ЧАЕС. Зазначені обставини підтверджуються відповідними доказами та встановлені судами під час розгляду адміністративних справ № 320/2413/21 та № 320/3514/23.

18. Так, в позовній заяві ОСОБА_1 наголошує, що отримавши протокол відповідача від 27 грудня 2023 року № 19 про розрахунок розміру її пенсії, встановлено, що два спірні періоди її роботи в зоні відчуження ЧАЕС, а саме: 1) з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року на посаді інженера з якості ВАТ «БМУ Київський ТЕЦ»; 2) з 01 січня 2012 року по 01 липня 2019 року на посаді спеціаліста з документообігу в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» не зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1.

19. У прохальній частині позовної заяви заявлено дві позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у не зарахуванні в пільговому полуторному обчисленні до її страхового стажу періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС, а саме з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості; з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу як роботу за Списком № 1 у відповідності до статей 55-56 Закону № 796-XII;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області зарахувати у пільговому обчисленні до страхового стажу зазначені періоди роботи та перерахувати розмір її пенсії з 02 жовтня 2020 року (час визначення пенсії за віком) з подальшою виплатою її недоплаченої частини, виходячи з розміру загального страхового стажу відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 16 вересня 1991 року, який станом на 27 грудня 2023 року, є не менш ніж 45 років 03 місяці 27 днів, до складу якого входить стаж роботи за Списком № 1 з урахуванням кратності 1.5 - не менш ніж 16 років 03 місяці 13 днів, та понаднормовий стаж не менш ніж 30 років, розрахований відповідно до вимог статті 13 Закону № 1788-XIІ.

20. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року провадження у цій справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21. Частиною третьою статті 246 КАС України передбачено, що в описовій частині рішення зазначаються, зокрема, стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

22. Відповідно до частини четвертої статті 246 цього Кодексу у мотивувальній частині рішення зазначаються, серед іншого, обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

23. Проте, зазначаючи стислий виклад позиції позивача щодо позовних вимог до суду першої інстанції, у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року вказано лише вимоги про визнання протиправною бездіяльності із зобов`язанням вчинити певні дії щодо періодів - з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року, натомість період із 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року судом першої інстанції в описовій частині судового рішення не зазначено.

24. При цьому в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції досліджувалися із наданням відповідного правового обґрунтування лише періоди роботи, а саме: з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київська ТЕЦ 6» на посаді інженера якості та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік», які відповідачем протиправно, на думку позивачки, не зараховано у пільговому обчисленні до страхового стажу.

25. Також, мотивувальна частина судового рішення містить посилання на встановлені у справі № 320/2413/21 обставини, відповідно до яких позивачка (згідно даних її трудової книжки від 16 вересня 1991 року) працювала зокрема, з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року на посаді інженера з якості ВАТ «БМЦ Київський ТЕЦ6»; з 01 липня 2017 року - 30 серпня 2019 року на посаді фахівця компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік».

26. Позовні вимоги щодо періоду роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження ЧАЕС з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року на посаді спеціаліста з документообігу в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» не були предметом дослідження в суді першої інстанції, судом не було враховано та не надано належної оцінки обставинам та відповідним обґрунтуванням у зазначеній період, наведеним ОСОБА_1 в позовній заяві.

27. Водночас, звертаючись з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, позивачка навела відповідні правові обґрунтування, зокрема, щодо фактичних обставин справи, які, на її думку, не були досліджені судом першої інстанції.

28. Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 акцентувала увагу на тому, що її позовні вимоги полягали у визнанні протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язанні його зарахувати періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС: з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року у ВАТ «БМУ Київський ТЕЦ-6» та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року у компанії компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік».

29. Позивачка, посилаючись на положення статті 90 КАС України, наголошувала, що суд мав розглянути всі подані нею документи і матеріали, з`ясувати усі фактичні обставини справи, оцінити докази, які мають юридичне значення для розгляду цієї справи, проте суд не в повній мірі розглянув надані нею докази (на підтвердження певних періодів пільгового стажу).

30. Зокрема ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зауважила, що суд першої інстанції звузив її позовні вимоги, обмежуючи її фактичний період роботи в зоні відчуження ЧАЕС у часі, спочатку у неправильному встановленню цього періоду із змісту її позовних вимог, а потім у мотивувальній і резолютивній частинах судового рішення, задовольняючи позовні вимоги тільки у періоди з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року, без зазначення причин та мотивів неврахування до пільгового стажу всього заявленого в позові періоду.

31. Позивачка при цьому зазначає, що нею надані письмові докази, які засвідчують весь період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, тобто це з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року та з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року.

32. На думку ОСОБА_1 , невідповідність зазначених періодів пільгової роботи, що визначені у судовому рішенні у справі №320/2413/21 вже раніше встановленим фактам і обставинам в інших судових рішеннях без належного обґрунтування при наявності письмових доказів свідчить про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

33. Тому одним із основних аргументів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права полягає у неправильному з`ясуванні та встановленні періодів роботи в зоні відчуження, в обсязі та за часом і такими, що не відповідають ані наданим письмовим доказам, ані вже встановленим періодам в зазначених судових рішеннях, а саме - з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік».

34. Водночас, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою вказані порушення норм процесуального права щодо дотримання принципів диспозитивності і змагальності судового процесу, які були допущені судом першої інстанції, та фактично переглянув справу у межах висновків суду першої інстанції, а не предмета і підстав позову в повному обсязі.

35. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, після апеляційного перегляду рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення.

36. Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправною бездіяльність відповідача у зарахуванні їй в пільговому обчисленні до страхового стажу період роботи в зоні відчуження з 01 липня 2012 року до 01 липня 2017 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста як роботу за Списком № 1 із зобов`язанням зарахувати у пільговому обчисленні до страхового стажу вказаний період роботи.

37. Водночас, колегія суддів зауважує, що в межах касаційного провадження суд касаційної інстанції процесуально позбавлений надавати оцінку законності та обґрунтованості прийнятому Чернігівським окружним адміністративним судом додаткового рішення від 03 жовтня 2024 року у цій справі, проте зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

38. Крім цього, відповідно до вимог процесуального закону суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

39. Додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

40. З цього приводу колегія суддів ще раз наголошує, що під час розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій питання (вимога) стосовно зарахування в пільговому обчисленні до страхового стажу період роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» на посаді спеціаліста з документообігу як роботу за Списком № 1 не було предметом дослідження, надання належної оцінки із відповідним правовим обґрунтуванням зазначеному доводу оскаржувані судові рішення не містять.

41. Варто зазначити, що суд першої інстанції, досліджуючи фактичні обставини справи встановив, що відповідно до копії трудової книжки від 16 вересня 1991 року та інших документів, ОСОБА_1 працювала в зоні відчуження ЧАЕС з 03 листопада 2006 року по 12 липня 2007 року та з 01 липня 2017 року по 30 серпня 2019 року, тобто дослідження записів копії трудової книжки судом проводилось вибірково та непослідовно, залишаючи поза увагою період роботи, вказаний позивачкою в позові, а саме з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року.

42. Також слід звернути увагу, що суд першої інстанції при вирішенні спору, посилаючись на норми частини четвертої статті 78 КАС України, врахував висновки рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №320/2413/21, яким встановлено, що в задоволенні позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи, зокрема, з липня по серпень 2012 року включно та з вересня 2015 року по серпень 2019 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» відмовлено у зв`язку із наявністю дискреційних повноважень, тобто цим судовим рішення підтверджено лише частково період роботи у вказаній компанії (липень-серпень 2012 року та вересень 2015 року - серпень 2019 року, проте дані за інші місяця 2012 року, 2013-2014 роки та до вересня 2015 року зазначеним судовими рішеннями не встановлено), а ОСОБА_1 у позовній заяві, апеляційній та касаційній скаргах порушує питання щодо не зарахування до її страхового стажу, зокрема, всього періоду роботи у компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік», а саме: з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2019 року як на посаді спеціаліста, так і на посаді фахівця цієї компанії.

43.Водночас, спростування вказаних доводів судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не містять, як і не містить мотивів відхилення таких доводів.

44. Крім цього, з огляду на наявність заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги щодо, зокрема, не зарахування спірного періоду з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року до пільгового стажу, то колегія суддів з цього приводу зазначає, що матеріали справи містять лист-відповідь компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» від 15 липня 2019 року № 221, в якому вказано, що наказом МНС України від 13 березня 2012 року №576 затверджено Перелік підприємств, установ і організацій зони відчудження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (далі - Перелік №576). Вказаний перелік підприємств зони відчудження не містить компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік», у зв`язку з чим підстави складання та затвердження переліку робочих місць, виробництв, професії та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників відсутні (том 1, а.с.101).

45. Колегія суддів також зазначає, що під час розгляду цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій не враховано висновки, які викладені в постановах Верховного Суду, відповідно до яких періоди роботи, зокрема, з 2012 по 2016 роки в компанії «Вінсі Констрюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» не підлягають зарахуванню як стаж роботи за Списком №1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вказана компанія не включена до Переліку №576 (постанови Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 750/4715/16-а, від 14 листопада 2023 року у справі № 620/1534/22).

46. Водночас, обставини роботи позивачки у зоні відчуження у періоди з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року в компанії «Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Компанія Буйг Траво Пюблік» судами належним чином та в повному обсязі досліджені не були. Так само, судами попередніх інстанцій не перевірялось вказане підприємство на предмет його включення до Переліку № 576.

47. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що період роботи ОСОБА_1 з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» не можна вважатися обставиною, яка досліджувалася судами першої та апеляційної інстанцій під час судового розгляду справи по суті та, відповідно, доказом, що підтверджує наявність або відсутність у позивачки права на зарахування вказаного періоду до страхового стажу і правовою підставою для ухвалення додаткового рішення про задоволення зазначеної позовної вимоги за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

48. За таких обставин, Верховний Суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 цього Кодексу.

49. Оскільки вказані обставини та фактичні дані щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 01 липня 2012 року по 01 липня 2017 року в компанії «Вінсі Кострюксьон Гран Проже»/Компанії «Буйг Траво Пюблік» залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), відсутня можливість перевірити правильність його висновків в цілому по суті спору.

50. Іншим доводам касаційної скарги оцінка не надається, оскільки суд касаційної інстанції встановив порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

51. Приписами частини другої статті 341 КАС України встановлено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

52. Підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є порушення процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, якщо суд не дослідив докази, за умови обґрунтованості підстав касаційного оскарження, визначених у пунктах 1-3 частини другої статті 328 КАС України.

53. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що виявлені неточності мають бути досліджені, фактичні обставини справи в частині періодів роботи, заявлених в позовній заяві ОСОБА_1 , з`ясовані задля можливості винесення у цій справі законного рішення, у зв`язку із чим касаційна скарга має бути задоволена частково, а рішення судів попередніх інстанцій - мають бути скасовані з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

54. У частині четвертій статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

55. Частина п`ята статті 353 КАС України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

56. Враховуючи результат касаційного розгляду, судові витрати не перерозподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі №620/2326/24 скасувати, справу направити на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді: Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін