Справа № 420/22754/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13 жовтня 2025 року м. Одеса
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням суду від 12.09.2024 року позовні вимоги було задоволено частково, а саме: Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження починаючи з 01.02.2020 року пенсії по інвалідності ОСОБА_1 максимальним (фіксованим) розміром, визначеним після перерахунку пенсії Позивача на підставі судових рішень.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо: не визначення підвищення пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення у 2022 році (з 01.03.2022) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118; у 2023 році (з 01.03.2023) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, )здійснити перерахунок призначеної та виплачуваної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.02.2020 року за довідкою № ЮО101970 від 10.11.2023 станом на 1 січня 2020 р., з 01.02.2021 року за довідкою № ЮО101970 від 10.11.2023 станом на 1 січня 2021 р., з 01.02.2022 року за довідкою № ЮО101970 від 10.11.2023 станом на 1 січня 2022 р. про розмір грошового забезпечення, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обмеження максимальним (фіксованим) розміром з урахуванням: розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118. до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 і до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 з урахуванням раніше виплачених сум., не змінюючи при цьому зміст судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 15.10.2024 року.

15.10.2024 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист.

22.08.2025 року від позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року по справі №420/22754/24.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року у справі №420/22754/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 пенсійних виплат за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2023 року у сумі 253644,80 (двісті п`ятдесят три тисячі шістсот сорок чотири гривні 80 копійок).

18.09.2025 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №420/22754/24.

В обґрунтування заяви представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначив, що у зв`язку зі зміною способу та порядку виконання рішення суду, перший виконавчий лист від 15.10.2024 року по справі №420/22754/24 виданий Одеським окружним адміністративним судом безпідставно та є таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, доводи наведені в обґрунтування заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі №420/22754/24, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина 2 статті 374 КАС України).

Отже, наведені вище положення передбачають можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявні обставини, які виключають можливість його примусового виконання.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної у поставі Верховного Суду від 15.11.2020 року у справі №752/2391/17, наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можливо поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, зокрема, про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 6 та 37 Закону «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби повертають стягувачу виконавчі документи щодо зобов`язання відповідача здійснити певні виплати на користь стягувача у зв`язку зі зміною способу виконання рішення на стягнення.

Водночас, стягувачі після зміни способу виконання рішення, самостійно звертаються до суду та отримують новий виконавчий документ по тій же справі про стягнення коштів з державних органів. Тобто, фактично, у стягувача перебувають два виконавчі листи (зобов`язального характеру та щодо стягнення коштів).

Оскільки, ухвалою суду змінено спосіб виконання рішення суду зі зобов`язального характеру на стягнення коштів, що фактично зумовило наявність двох виконавчих листів у межах однієї справи, а отже, існують правові підстави для визнання первісного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставин та їх правової оцінки суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та наявність підстав для її задоволення, оскільки судом змінено спосіб виконання судового рішення, а обов`язок Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату нарахованої за рішенням суду доплати відсутній.

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 256, 374 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 року по справі №420/22754/24.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя К.С.Єфіменко