Справа № 420/25525/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування мені, ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Пологовий будинок № 5» Одеської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 15.12.1996 по 01.06.1999 роки, у Центр мікрохірургії ока Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки та у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 01.09.2003 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 30.09.2024 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати мені, ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 17.10.2024 року періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Пологовий будинок № 5» Одеської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 15.12.1996 по 01.06.1999 роки, у Центр мікрохірургії ока Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки та у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 01.09.2003 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 30.09.2024 роки, та здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з дати призначення пенсії з 17.10.2024 року.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після виходу на пенсію позивач продовжує працювати на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі всі періоди роботи на посадах лікаря-анестезіолога. Однак, позивачу відмовлено у зарахуванні стажу у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вважаючи відмову протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.

20.08.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до п. 16 Розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. При цьому, положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Отже, Законом № 1058 визначено, що положення Закону № 1788 застосовуються виключно в частині призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій осіб. При цьому будь-який закон або інший нормативно-правовий акт застосовується виключно у разі якщо він не суперечить положенням Закону № 1058. Враховуючи те, що ст. 60 Закону № 1788 вочевидь суперечить положенням ст. 24 Закону № 1058 в порядку обчислення страхового стажу, такі положення не можуть бути застосовані. Отже зарахування періодів роботи на посаді лікаря-анестезіолога в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 15.12.1996 по 01.06.1999 та з 01.09.2003 по 31.12.2003 з урахуванням статті 60 Закону №1058 можливе за умови надання підтверджуючих довідок з уточненням періодів перебування/неперебування у відпустках без збереження заробітної плати. Для зарахування періоду роботи з 02.06.1999 по 10.06.2002 в подвійному розмірі підстави відсутні, оскільки відділення екстреної офтальмологічної допомоги, в якому працював Позивач, не передбачено переліком закладів (відділень) зазначеної статті Закону України Про пенсійне забезпечення. Враховуючи вищевикладене, проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону №1058.

26.08.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з 17.10.2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після виходу на пенсію позивач продовжує працювати по теперішній час на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради.

26.06.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою в якій просив зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі всі періоди роботи на посадах лікаря-анестезіолога.

Листом від 10.07.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що страховий стаж до 1 січня 2004 року обчислюється з урахуванням норм ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення. Зарахування періодів роботи на посаді лікаря-анестезіолога в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 15.12.1996 по 01.06.1999 та з 01.09.2003 по 31.12.2003 з урахуванням статті 60 Закону можливе за умови надання підтверджуючих довідок з уточненням періодів перебування/неперебування у відпустках без збереження заробітної плати. Для зарахування періоду роботи з 02.06.1999 по 10.06.2002 в подвійному розмірі підстави відсутні, оскільки відділення екстреної офтальмологічної допомоги, в якому Ви працювали, не передбачено переліком закладів (відділень) зазначеної статті Закону України Про пенсійне забезпечення. Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону.

Вважаючи відмову протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 24 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У той же час, відповідно до частини 2 цієї ж статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 3 ст. 40 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню» № 841 від 11.06.1986 року, яким затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології- реанімації лікувально-профілактичного закладу, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.

При цьому згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» затверджено рекомендації щодо структури служби анестезіології та інтенсивної терапії в лікувально-профілактичних закладах України, згідно яких для виконання завдань, які стоять перед службою анестезіології, в лікувально-профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток організується анестезіологічна група.

При наявності в лікарні чи пологовому будинку 75 ліжок хірургічного профілю, а в центральній районній лікарні та онкологічного диспансеру - 50 ліжок хірургічного профілю, встановлюється не менше однієї посади лікаря-анестезіолога.

В лікарнях, які надають екстрену цілодобову медичну допомогу з числом ліжок хірургічного профілю не менше 200, в дитячих лікарнях - не менше 150, додатково встановлюється 3,75 посади лікарів-анестезіологів.

У пункті 3 преамбули зазначено: «Вважати такими, що не застосовуються на території України, наказ МОЗ СРСР від 28.12.1976 № 1188 «О дальнейшем совершенствовании реанимационной помощи населению» та наказ МОЗ СРСР від 11.06.1986 «О дальнейшем совершенствовании анестезиолого-реанимационной помощи населению».

Відповідно до пункту 8 Положення про відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії, анестезіологічну групу, відділення інтенсивної терапії лікувально-профілактичних закладів, затвердженого наказом МОЗ України № 303, відповідно до основних завдань відділень анестезіології їх персонал:

- проводить за показанням реанімацію та подальшу інтенсивну терапію хворим у відділеннях лікувально-профілактичного закладу;

- визначає найбільш оптимальний метод анестезії, здійснює медикаментозну передопераційну підготовку, проводить загальну і регіональну анестезії при операціях, пологах, діагностичних та лікувальних процедурах;

- здійснює інтенсивне спостереження за станом хворих в післянаркозному періоді до відновлення свідомості, дихання та стабілізації кровообігу;

- проводить лікування хворих в палатах інтенсивної терапії спільно з лікарями відповідних спеціальностей - здійснює взаємозв`язок та послідовність співпраці з іншими відділеннями, переведення хворих у відповідні профільні відділення після стабілізації функцій життєво важливих органів та систем тощо.

Основними завданнями відділення анестезіології, як і відділення реанімації (які були до введення Наказу № 303) є здійснення комплексу заходів щодо підготовки і проведення загальної анестезії (наркозу) і анестезії при операціях, пологах, діагностичних і лікувальних процедурах, здійснення комплексу заходів щодо відновлення корекції і підтримання порушених функцій життєво важливих органів і систем, які виникли внаслідок захворювання, травми, оперативного втручання та інших причин, тому період роботи працівників у анестезіологічних відділеннях зараховується, згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у подвійному розмірі, що підтверджується листом Міністерства охорони здоров`я від 02.02.2011 №10.01.10/303.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1). Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що для призначення пенсії за віком надаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі постанова КМУ № 637).

Статтею 62 Закону № 1788-XII, статтею 48 Кодексу законів про працю України, пункту 1 розділу «Загальні положення» Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі постанова КМУ № 637), та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Висновки суду.

З аналізу наведених норм вбачається, що робота лікарем анестезіологом у відділеннях лікарень також прирівняна до роботи в реанімаційних відділеннях.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що у відповідності до спеціального листа Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 року № 10.01.09/2209 (копія додається) щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, вказано що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року № 605 «Про поліпшення анестезіолого-реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Крім іншого, відповідно до листа-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03, у якому зазначено: «При вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002р.

Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.97 р. № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення» (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

З метою усунення непорозумінь, які мають місце під оформлення пенсій медичним працівникам органами пенсійного забезпечення та враховуючи те, що наказом МОЗ України від 23.02.2000 № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров`я» затверджені штатні нормативи вказаних підрозділів згідно з вимогами наказу № 303, Міністерство охорони здоров`я листом від 23.06.2005 року № 10.03.67/1197 «Про приведення назв структурних підрозділів та найменувань посад працівників у відповідність з наказами МОЗ України» запропонувало обласним управлінням охорони здоров`я проаналізувати штатні розписи підпорядкованих закладів охорони здоров`я та привести їх у відповідність до чинних наказів МОЗ України.

Разом з тим, беручи до уваги те, що основними завданнями відділення анестезіології, як і відділення анестезіології-реанімації, є здійснення комплексу заходів щодо підготовки і проведення загальної анестезії (наркозу) і регіонарної анестезії при операціях, пологах, діагностичних і лікувальних процедурах, здійснення комплексу заходів щодо відновлення корекції і підтримання порушених функцій життєво-важливих органів і систем, які виникли внаслідок захворювання, травми, оперативного втручання та інших причин, Міністерство вважає, що періоди роботи працівників у анестезіологічних відділеннях можна зараховувати згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі».

Відповідно до преамбули наказу МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» (далі наказ МОЗ України № 303) з метою регламентації діяльності існуючих структурних підрозділів анестезіологічної служби лікувально-профілактичних закладів України, впровадження єдиних раціональних принципів організації роботи, а також сприяння подальшому розвитку анестезіології та широкому впровадженню нових наукових розробок в клінічну практику затверджено Тимчасові штатні нормативи медичного персоналу анестезіологічних груп, відділень анестезіології без ліжок і з ліжками для інтенсивної терапії, відділень інтенсивної терапії лікувально-профілактичних закладів України.

Тобто, реанімаційне відділення, відділення анестезіології та інтенсивної терапії та відділення інтенсивної терапії (після перейменування) виконували та виконують абсолютно однакові функції. Згідно роз`яснень Міністерства праці та соціального захисту, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2002 року час роботи у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно з відповіді Головного управління ПФУ в Одеській області від 10.07.2025 року відповідач зазначив такі підставі не зарахування до страхового стажу позивача у подвійному розмірі окремих періодів роботи:

- на посаді лікаря-анестезіолога в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 15.12.1996 по 01.06.1999 та з 01.09.2003 по 31.12.2003 у зв`язку із відсутністю підтверджуючих довідок з уточненням періодів перебування/неперебування у відпустках без збереження заробітної плати;

- з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки - оскільки відділення екстреної офтальмологічної допомоги, не передбачено переліком закладів (відділень) зазначеної статті Закону України Про пенсійне забезпечення;

- після 01.01.2004 року - оскільки проводити обчислення стажу в подвійному розмірі не передбачено статтею 24 Закону № 1058-IV.

Щодо періодів роботи на посаді лікаря-анестезіолога в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 15.12.1996 року по 01.06.1999 року та з 01.09.2003 року по 31.12.2003 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання додаткових довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.

Як вбачається з матеріалів справи, з 17.10.2024 року позивачу призначено пенсію. Пенсію було обчислено виходячи із страхового стажу 41 рік 8 місяців.

Згідно із записами у Трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.12.1984 року, ОСОБА_1 : у період з 15.12.1996 року по 01.06.1999 року працював на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії Пологового будинку № 5 м. Одеси;

у період з 01.09.2003 року по 31.12.2003 року працював на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Одеської обласної клінічної лікарні.

Крім записів у трудовій книжці позивача, робота на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії Пологового будинку № 5 м. Одеси підтверджується довідкою КНП «Пологовий будинок №5» Одеської міської ради від 07.07.2025 року № 01/01-12/347/1.

Також, у вказаній довідці зазначено, що позивач у період з 15.12.1996 року по 01.06.1999 року у відпустках без збереження заробітної плати не перебував.

Рішенням сесії Виконкома Одеської міської ради №338 від 17.06.1976 року в місті Одеса за адресою: вул. Маршала Говорова, 28 був відкритий «Пологовий будинок № 5» на 200 ліжок, з двома жіночими консультаціями, штатом 295 одиниць, а з 2010 року в стаціонарі розгорнуто 150 ліжок.

На підставі рішення Одеської міської ради від 26.07.2002 року № 247-XXIV змінено найменування Пологового будинку № 5 на «Комунальна установа «Пологовий будинок № 5». На підставі рішення Одеської міської ради від 31.10.2018 року №3894-VII «Про реорганізацію КУ «Пологовий будинок № 5» Комунальна установа «Пологовий будинок № 5» припинення шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Пологовий будинок № 5» Одеської міської ради. Згідно із Статутом КНП «Пологовий будинок № 5» Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 31.10.2018 року №3892-VII, підприємство є правонаступником Комунальної установи «Пологовий будинок № 5».

Відповідно до довідки КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 21.07.2025 року № 01/01-07/1177 ОСОБА_1 у період з 01.09.2003 року по 31.12.2003 року у відпустках без збереження заробітної плати не перебував.

Одеська обласна клінічна лікарня перейменована на Комунальну установу «Одеська обласна клінічна лікарня» на підставі розпорядження Одеської міської ради від 02.02.2009 року № 28/200-ОР.

Комунальна установа «Одеська обласна клінічна лікарня» перейменована на Комунальне некомерційне підприємство «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» на підставі рішень Одеської обласної ради від 19.06.2019 року № 975-VII та від 25.10.2019 року № 1113-VII.

Отже, стаж роботи позивача у періоди з 15.12.1996 року по 01.06.1999 року та з 01.09.2003 року по 31.12.2003 року на посадах лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.12.1984 року та додатково довідками КНП «Пологовий будинок №5» Одеської міської ради від 07.07.2025 року № 01/01-12/347/1 та КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 21.07.2025 року № 01/01-07/1177, що дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Що стосується зауважень відповідача про період роботи з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки - оскільки відділення екстреної офтальмологічної допомоги, не передбачено переліком закладів (відділень) зазначеної статті Закону України Про пенсійне забезпечення, суд зазначає наступне.

Згідно із записами у Трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.12.1984 року, ОСОБА_1 у період з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки працював у Міському лікувально-діагностичному Центрі мікрохірургії ока м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги.

Відповідно до довідки наданої Одеським національним медичним університетом від 08.07.2025 року № 01-09/307, посада, яку обіймав ОСОБА_1 у період з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки, дає право на зарахування стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, на підставі рішення Одеської Міської ради від 25.04,2002 р. № 57- ХХІУ з 01.05.2002 р. «Про реорганізацію міського лікувально-діагностичного центру мікрохірургії ока в міську лікарню № 4» міській лікувально-діагностичний центр мікрохірургії ока реорганізовано у міську лікарню № 4, наказ Міського відділу охорони здоров`я від 30.04.2002 р. № 198.

На підставі наказу МОЗ України від 25.11.2014 р. № 941 «Про питання діяльності Одеського національного медичного університету» та наказу Одеського національного медичного університету (далі ОНМедУ) від 08.12.2014 р. № 572-0 «Міська клінічна лікарня № 4» реорганізована шляхом приєднання до Одеського національного медичного університету як його структурного підрозділу у Медичний офтальмологічний центр ОНМедУ.

Згідно наказу Одеського національного медичного університету від 15.12.2014 р. № 586-о «Про зарахування до штатного складу Одеського національного медичного університету реорганізованих у структурні підрозділи університету комунальних установ» співробітники міської клінічної лікарні № 4 зараховані до штатного складу Медичного офтальмологічного центру ОНМедУ з 15.12.2014 р.

На підставі наказу від 01.04.2021 р. № 130-о Одеського національного медичного університету «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 01.04.2021 року» Офтальмологічний медичний центр ОНМедУ реорганізовано шляхом приєднання до Багатопрофільного медичного центру ОНМедУ в Центр мікрохірургії ока.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню» №841 від 11.06.1986 року, яким затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичного закладу, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.

При цьому згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» (копія додається) затверджено рекомендації щодо структури служби анестезіології та інтенсивної терапії в лікувально-профілактичних закладах України, згідно яких для виконання завдань, які стоять перед службою анестезіології, в

Лікувально профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів-анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток організується анестезіологічна група.

При наявності в лікарні чи пологовому будинку 75 ліжок хірургічного профілю, а в центральній районній лікарні та онкологічного диспансеру - 50 ліжок хірургічного профілю, встановлюється не менше однієї посади лікаря-анестезіолога.

В лікарнях, які надають екстрену цілодобову медичну допомогу з числом ліжок хірургічного профілю не менше 200, в дитячих лікарнях - не менше 150, додатково встановлюється 3,75 посади лікарів-анестезіологів.

Таким чином робота лікарем анестезіологом у відділеннях лікарень також прирівняна до роботи в реанімаційних відділеннях.

Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. №303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділення й інтенсивної терапії.»

Стосовно зарахування до стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи, які не враховані відповідачем у подвійному розмірі з огляду на відсутність підстав такого зарахування після 01.01.2004 року, суд зазначає наступне.

Вимогами п. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Суд констатує, що редакція ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому, не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

Таким чином, суд вважає, що посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є помилковими, а дії щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з 01.01.2024 по 30.09.2024 роки протиправними.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії у Пологовому будинку № 5 м. Одеси з 15.12.1996 по 01.06.1999 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Одеської обласної клінічної лікарні з 01.09.2003 по 31.12.2003 року та на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги Міського лікувально-діагностичного Центру мікрохірургії ока з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоди роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії у Пологовому будинку № 5 м. Одеси з 15.12.1996 по 01.06.1999 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Одеської обласної клінічної лікарні з 01.09.2003 по 31.12.2003 року та на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги Міського лікувально-діагностичного Центру мікрохірургії ока з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням наведеного стажу з дати призначення пенсії.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії у Пологовому будинку № 5 м. Одеси з 15.12.1996 по 01.06.1999 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Одеської обласної клінічної лікарні з 01.09.2003 по 31.12.2003 року та на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги Міського лікувально-діагностичного Центру мікрохірургії ока з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 17.10.2024 року, періоди роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії у Пологовому будинку № 5 м. Одеси з 15.12.1996 по 01.06.1999 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку Одеської обласної клінічної лікарні з 01.09.2003 по 31.12.2003 року та на посаді лікаря-анестезіолога відділення екстреної офтальмологічної допомоги Міського лікувально-діагностичного Центру мікрохірургії ока з 02.06.1999 по 10.06.2002 роки, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням наведеного стажу з дати призначення пенсії.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко