Справа № 520/2722/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р.Справа № 520/2722/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.,

представників сторін: позивача - Вінніченка В.А.,

відповідача - Книги Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 22.05.25 року по справі № 520/2722/25

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» (далі по тексту - СГТОВ «Мрія», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС в Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області 22.01.2024 № 1 форма «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5306282,00 грн;

- стягнути судовий збір на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь СГТОВ «Мрія».

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 22.01.2024 № 1, яким СГТОВ «Мрія» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5306282,00 грн, як такого, що базується на безпідставних висновках про незабезпечення позивачем відображення у низці податкових накладних, отриманих від ТОВ «Кернел-Трейд» вартості експедиторських послуг окремими рядками та спростовується долученими до перевірки документами.

Переконував, що жодна норма чинного ПК України не зобов`язує позивача виписувати податкову накладну із зазначенням у ній окремими рядками вартості експедиторських послуг та послуг з перевезення, а процитовані контролюючим органом у Акті перевірки Узагальнююча податкова консультація та Індивідуальна податкова консультація не встановлюють таких обов`язків для позивача.

Звернув увагу, що для документальної перевірки задекларованих показників, а саме від`ємного значення за період квітень 2024 року, як і за попередні періоди, наказ про проведення перевірки мав би бути виданий не пізніше 60 днів після граничної дати подання декларації, а не 29.08.2024, що мало місце у спірних правовідносинах.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 по справі № 520/2722/25 адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (с. Петрівка, Берестинський район, Харківська область, 63340, 4) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.01.2024 №1 форма «В4», прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Стягнуто на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 по справі № 520/2722/25 та прийняти по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову СТОВ «Мрія» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкових висновків та в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.

Повідомив, що за наслідками дослідження операцій СТОВ «МРІЯ» з придбання у ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" () транспортно-експедиторських послуг було встановлено, що до перевірки надано договори про надання транспортно-експедиторських послуг, які не містять інформації про розмір плати експедитору, а також порядку їх обрахунку, що напряму суперечить вимогам Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 1 липня 2004 року № 1955-IV (далі по тексту Закон № 1955-IV).

Звернув увагу, що у розділі 3 «Загальна договірна ціна і порядок оплати» договорів від 01.07.2022 № ТЕО-КТ-МРЯ-05 та від 01.07.2024 № ТЕО-204/560-24, укладених між ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (код за ) та СТОВ «МРІЯ», передбачено, що розмір договірної ціни визначається видом та обсягом транспортно-експедиторських послуг (ТЕО), встановлюється у відповідному Акту виконаних робіт до даного Договору і включає в себе суму винагороди Експедитору і загальну суму витрат Експедитора, що складається з суми оплати послуг третіх осіб, залучених Експедитором до виконання даного Договору, і суми зборів / обов`язкових платежів, що сплачуються Експедитором при виконанні даного Договору.

Разом з цим, надані до перевірки акти наданих послуг не містять виокремлення окремими рядками вартості експедиторських послуг та вартості послуг з перевезення, та відповідно означених рядків не має і в податкових накладних, які були виписані постачальником послуг ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (код за ).

Таким чином, перевіркою встановлено, що первинні документи, якими оформлені операції з придбання транспортно-експедиторських послуг від ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (), а саме акти наданих послуг складено з порушенням вимог статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі по тексту Закон № 996-XIV), статті 9 Закону № 1955-IV та пунктів 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704 (далі по тексту Положення № 88), а саме: витрати експедитора не підтверджено документами, виданими суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, у актах виконаних робіт не виокремлено плату експедитора, сплачену клієнтом за належне виконання договору транспортного експедирування.

Вищезазначене свідчить, що податкові накладні складені на підставі актів прийняття послуг від ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (код за ) не мають відокремлення плати експедитора та понесених витрат експедитора, а відтак відсутнє документальне підтвердження понесених витрат Експедитора по залученню послуг (які належать замовнику) від третіх осіб та, як наслідок, можливість підтвердити обсяг придбаних послуг, який зазначений у податкових накладних.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Переконував, що надані до перевірки первинні документи, якими задокументовані господарські операції між СТОВ «Мрія» та ТОВ «Кернел-Трейд», всі без виключення, є належно складеними, підписаними та містять всі обов`язкові реквізити відповідно до статті 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення № 88.

У свою чергу, в Акті перевірки та під час судового розгляду ГУ ДПС у Харківській області не ставив під сумнів, як власне фактів здійснення господарських операцій, так і відображення цих операцій у бухгалтерському обліку СТОВ «Мрія». Отже, СТОВ «Мрія» у повній мірі забезпечує ведення обліку доходів, витрат та інших показників виключно на підставі даних бухгалтерського обліку, що підтверджені документально.

Наполягав, що ГУ ДПС у Харківській області не вказує жодної норми податкового чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, та яке зобов`язує СТОВ «Мрія» дотримуватися вимоги виписувати податкову накладну, в якій окремими рядками відображати вартість експедиторських послу та вартість послуг з перевезення.

У свою чергу, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відтак, твердження ГУ ДПС у Харківській області про порушення СТОВ «Мрія» ст. 9 Закону № 996-XIV, ст. 9 Закону № 1955-IV та 2.1 і 2.2 Положення № 88 має ознаки суб`єктивних та безпідставних суджень ГУ ДПС у Харківській області.

У наданих до суду додаткових поясненнях від 24.09.2025 позивач стверджував, що при складенні спірних договорів сторонами було враховано вимоги глави 65 ЦК України та статті 9 Закону № 1955-IV, якими не закріплено обов`язку сторін розмежовувати спірні послуги окремими рядками.

До того ж, винагорода Експедитору прописана в Звітах експедитора, які складені до Актів виконаних робіт.

Відповідач також надав додаткові пояснення у справі від 01.10.2025, в яких, з посиланням на висновок Верховного Суду у справі від 18 жовтня 2022 року № 552/1982/16-а, зазначив, що послуги з міжнародного перевезення вантажів в складі договору ТЕО та власне експедиторські послуги є різними видами послуг.

Таким чином, оскільки послуга з перевезення вантажу, та експедиторська послуга є різними послугами, на виконання пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний розділити вказані послуги у податковій накладній, як різні складові номенклатури послуг.

У поясненнях від 06.10.2025 позивач вказував, що винагорода Експедитору прописана у Звітах, які складені до Актів виконаних робіт, та відповідно є їх невід`ємними додатками та надавались до перевірки. При цьому, у Звітах експедитора розшифровано транспортно-експедиторські послуги (ТЕО), які були надані на підставі Договорів з транспортно-експедиційного обслуговування, зазначено вантаж, станцію (пункт) відправлення, станцію (пункт) отримання, кількість, тон, загальну суму витрат експедитора, у тому числі: витрати на залізничний тариф (включаючи порожній), грн. без ПДВ, витрати на станційні збори, грн. без ПДВ, витрати на пломбування, грн. без ПДВ, витрати на послуги автоперевезення, грн. без ПДВ, інші витрати, грн. без ПДВ, винагорода Експедитору, грн. без ПДВ.

Представник відповідача в судових засіданнях підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просила суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" набуло статусу юридичної особи та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 30378024, що вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі наказу від 29.08.2024 №3885-п була проведена документальна позапланова виїзна перевірка СТОВ "Мрія" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт перевірки № 44218/20-40-07-05-03/30378024 від 23.09.2024 (а. с. 13-63 т. 1).

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено наявність наступних порушень СТОВ "Мрія":

- пункту 44.1 статті 44, пункту 192.1 статті 192, пунктів 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.7 статті 201, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за липень 2024 року (р. 21Б) на суму 18199110 гривень.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управління ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2024 № 1 форма «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

З метою оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення позивачем було направлено до Державної податкової служби України відповідну скаргу (вх. № 44830/6 від 20.11.2024).

Рішенням про результати розгляду скарги № 1637/6/99-00-06-01-03-06 від 17.01.2025 Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 29.10.2024 № 1 в частині зменшення суми від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 12892828 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

У подальшому, з урахуванням рішення № 1637/6/99-00-06-01-03-06 від 17.01.2025 про розгляд скарги, відповідачем було надіслано позивачеві нове податкове повідомлення-рішення від 20.01.2025 № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 5306282 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 22.01.2024 №1 форма «В4», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.01.2024 № 1 форма «В4», прийнятого Головним управлінням ДПС у Харківській області, оскільки податкові накладні, які складені позивачем, були вчасно та належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому правомірно слугували підставою для формування податкового кредиту по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Кернел-Трейд» за операціями транспортно-експедиційного обслуговування.

За викладених обставин, доводи відповідача про безпідставне включення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 5306282 грн на підставі податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», судом визнано необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Також ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Виходячи зі змісту підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових виїзних перевірок визначає стаття 78 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У розумінні пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно із пунктом 200.11 статті 200 ПК України, контролюючий орган має право протягом 40 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Так, у даній справі ГУ ДПС у Харківській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2024 № 3885-п «Про проведення відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальної позапланової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» (податковий номер 30378024), проведено позапланову виїзну документальну перевірку СГТОВ «Мрія», податковий номер 30378024, податкова адреса: с. Петрівка, Красноградський район, Харківська область, 63340) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Підставою для проведення перевірки було подання СТОВ «Мрія» податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року від 20.08.2024 № , з від`ємним значенням з податку на додану вартість більше 100 тис. гривень.

Беручи до уваги, що у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року від 20.08.2024 № , задекларовано спірне від`ємне значення з ПДВ, яке виникло за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, контролюючий орган уповноважений надавати оцінку обставин, які вплинули на формування такої суми від`ємного значення, зокрема, і за попередні періоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Харківській області призначено проведення спірної документальної виїзної перевірки СТОВ «Мрія» за наявності правових підстав та у визначені ПК України строки, що спростовує доводи про зворотне.

Щодо правомірності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету на загальну суму 5306282 грн, у тому числі : за січень 2024 року на суму 1147793 грн; за лютий 2024 року на суму 1983631 грн; за березень 2024 року на суму 2453 грн; за травень 2024 року на суму 795120 грн; за червень 2024 року на суму 2206 грн; за липень 2024 року на суму 1375079 грн по операціях з придбання у ТОВ «Кернел-Трейд» () транспортно-експедиторських послуг колегія суддів зазначає наступне.

Так, фактичною підставою для висновку про завищення СТОВ «Мрія» податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 5306282 грн за наслідками господарської операції із ТОВ «Кернел-Трейд» слугувало те, що оскільки податкові накладні, які складені на підставі актів прийняття послуг від ТОВ «Кернел-Трейд» не мають відокремлення плати експедитора та понесених витрат експедитора, відсутнє документальне підтвердження понесених Експедитором витрат по залученню послуг (які належать замовнику) від третіх осіб, та, як наслідок можливість підтвердити обсяг придбаних послуг, який зазначений у податкових накладних.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів виходить із такого.

В силу пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Колегія суддів наголошує, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами, реєстрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством, зазначена імперативна норма передбачена пунктом 44.1 статті 44 і кореспондується з вимогами пункту 198.6 статті 198, якою передбачено, що у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За вимогами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На виконання вимог пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер; к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України; л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.

Згідно із пунктом 201.7 статті 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

За змістом вищенаведених норм ПК України право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, для операцій з постачання послуг (товарів) первинним документом, що посвідчує право платника податку - покупця послуг (товарів) на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, яка складена платником податку - продавцем послуг (товарів) за такими операціями окремо на кожне повне (часткове) постачання товарів та/або на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За відсутності події придбання для використання в оподатковуваних операціях товарів/послуг та, як наслідок, неможливості визначення дати початку їх фактичного використання через відсутність первинних документів, складених відповідно до Закону № 996-ХIV, у платника податку не може виникнути податкове зобов`язання з податку на додану вартість.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

При цьому, у податковому обліку позивача операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 жовтня 2019 року по справі № 400/2670/18, від 31.01.2020 по справі № 520/10953/18 та від 16 березня 2021 року у справі № 580/2490/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що СТОС «Мрія» здійснювало придбання транспортно-експедиторських послуг у ТОВ «Кернел-Трейд» на підставі договорів від 01.07.2022 № ТЕО-КТ-МРЯ-05 та від 01.07.2022 № ТЕО-204/560-24 щодо перевезення сільськогосподарських культур.

Дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що між ТОВ «Кернел-Трейд» та СТОВ «Мрія» укладено договір № ТЕО-204/560-24 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2024, відповідно до пункту 1.1, 1.2 якого, клієнт доручає, а експедитор зобов`язується за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторські послуги, пов`язані зі здійсненням перевезення зернових та олійних вантажів клієнта, а також продуктів їх переробки залізничним, автомобільним чи іншим транспортом при здійсненні перевезень всередині України та/або на експорт.

Експедитор відповідно до даного Договору, який є дорученням клієнта, за винагороду (оплату) підписує договори про організацію перевезень вантажів клієнта залізницями України, іншими транспортними організаціями, а також інших транспортних послуг, шляхом підписання відповідних договорів з підприємствами та організаціями залізничного транспорту або іншими юридичними особами. Зазначені договори підписуються від імені експедитора.

Згідно із пунктом 2.1.15 договору № ТЕО-204/560-24 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2024, після закінчення відвантаження вантажу клієнта, але не пізніше 5-го числа, експедитор надає за минулий місяць документи за надані послуги ТЕО:

- рахунок-фактуру;

- акти виконаних робіт відповідно до фактично виконаних робіт, з реєстром відправлених транспортних засобів.

У пунктах 3.1-3.2, 3.5 договору № ТЕО-204/560-24 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2024 сторони узгодили, що загальна договірна ціна за даним договором складається з договірних цін, зазначених в Актах виконаних робіт до даного договору.

Розмір договірної ціни визначається видом та обсягом транспортно-експедиторських послуг, встановлюється у відповідному Акті виконаних робіт до даного Договору і включає в себе суму винагороди експедитору і загальну суму витрат експедитора, що складається з суми оплати послуг третіх осіб, залучених експедитором до виконання даного договору, і суми зборів/обов`язкових платежів, що сплачуються експедитором при виконанні даного договору.

Факт виконання робіт за цим договором підтверджується Актом виконаних робіт.

На підтвердження виконання умов договору № ТЕО-204/560-24 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2024 позивачем надано до матеріалів справи Акт надання послуг № КТ25-01585 від 31.07.2024, яким визначено, що загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ 6875396,60 грн, ПДВ 20% - 1375079,32 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ 8250475, 92 грн.

Крім того, між ТОВ «Кернел-Трейд» та СТОВ «Мрія» укладено договір № ТЕО-КТ-МРЯ-05 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2022, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого, клієнт доручає, а експедитор зобов`язується за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторські послуги, пов`язані зі здійсненням перевезення зернових та олійних вантажів клієнта, а також продуктів їх переробки залізничним, автомобільним чи іншим транспортом при здійсненні перевезень всередині України та/або на експорт.

Експедитор відповідно до даного договору, який є дорученням клієнта, за винагороду (оплату) підписує договори про організацію перевезень вантажів клієнта залізницями України, іншими транспортними організаціями, а також інших транспортних послуг, шляхом підписання відповідних договорів з підприємствами та організаціями залізничного транспорту або іншими юридичними особами. Зазначені договори підписуються від імені експедитора.

У розумінні пункту 2.1.15 договору № ТЕО-КТ-МРЯ-05 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2022, після закінчення відвантаження вантажу клієнта, але не пізніше 5-го числа, експедитор надає за минулий місяць документи за надані послуги ТЕО:

- рахунок-фактуру;

- акти виконаних робіт відповідно до фактично виконаних робіт, з реєстром відправлених вагонів.

Згідно із пунктом 3.2, 3.5 договору № ТЕО-КТ-МРЯ-05 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2022, розмір договірної ціни визначається видом та обсягом транспортно-експедиторських послуг, встановлюється у відповідному Акті виконаних робіт до даного договору і включає в себе суму винагороди експедитору і загальну суму витрат експедитора, що складається з суми оплати послуг третіх осіб, залучених експедитором до виконання даного договору, і суми зборів/обов`язкових платежів, що сплачуються експедитором при виконанні даного договору.

Факт виконання робіт за цим договором підтверджується Актом виконаних робіт.

На виконання умов вказаного договору сторонами складено Акт надання послуг № КТ24-10520 від 31.01.2024, відповідно до якого загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ - 5620223,27 грн, ПДВ 20% - 1124044,65 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ - 6744267,92 грн.

За змістом Акту надання послуг № КТ24-11866 від 29.02.2024, загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ - 4297931,46 грн, ПДВ 20% - 859586,29 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ 5157517,75 грн.

Актом надання послуг № КТ24-13430 від 31.03.2024 передбачено, що загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ - 12265,11 грн, ПДВ 20% - 2453,02 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ 14718,13 грн.

Відповідно до акту надання послуг № КТ-24-15042 від 30.04.2024, загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ - 141529,96 грн, ПДВ 20% - 28305,99 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ 169835,95 грн.

Згідно із актом надання послуг № КТ24-16660 від 31.05.2024, загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ - 3834070,29 грн, ПДВ 20% - 766814,06 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ 4600884,35 грн.

В силу акту надання послуг № КТ25-00348 від 30.06.2024 загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ 11029,98 грн, ПДВ 20% - 2206,00 грн. Загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ 13235,98 грн.

Таким чином, у вищевказаних актах визначено лише загальну вартість робіт (послуг) з ПДВ та без, з яких неможливо виокремити суму винагороди експедитору та понесені ним витрати, які відповідно до умов вищенаведених договорів повинні визначатися в актах виконаних робіт окремо.

За наслідками наведених господарських операцій було складено та подано на реєстрацію податкові накладні за переліком, наведеним у Акті перевірки, які також не містили окремо суму сплаченої експедитору винагороди та понесених ним витрат.

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення визначено Законом № 1955-IV.

Відповідно до статті 1 Закону № 1955-IV, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування;

експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;

клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Згідно із статтею 9 Закону № 1955-IV за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є:

відомості про сторони договору:

для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України;

для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів;

для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України;

вид послуги експедитора;

вид та найменування вантажу;

права, обов`язки сторін;

відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили;

розмір плати експедитору;

порядок розрахунків;

пункти відправлення та призначення вантажу;

порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта;

строк (термін) виконання договору;

а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зовнішньоекономічні договори (контракти) транспортного експедирування повинні відповідати вимогам законодавства про зовнішньоекономічну діяльність.

Для систематичного надання послуг експедитора можуть укладатися довгострокові (генеральні) договори транспортного експедирування.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Схожі за змістом положення містяться у статті 929 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що істотними умовами договору транспортного експедирування є, зокрема, відомості про сторін договору, вид послуги експедитора, вид та найменування вантажу, права, обов`язки сторін, відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили, розмір плати експедитору, порядок розрахунків, пункти відправлення та призначення вантажу, порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строк (термін) виконання договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, цивільно-правові зобов`язання сторін поділяються на два самостійні предмети: експедиторська послуга (організація та забезпечення перевезення); переадресовані клієнтові послуги перевізників та інших субпідрядників.

Тож, Закон № 1955-IV розмежовує експедиторську послугу - як послугу з організації та забезпечення перевезення (самостійний об`єкт оподаткування ПДВ, винагорода експедитора); витрати, які експедитор несе за рахунок клієнта; витрати на оплату третім особам послуг з перевезення, зборів, інших послуг третіх осіб, що не є винагородою експедитора (компенсаційні суми, що не включаються до плати експедитора згідно з ч. 5 ст. 9 Закону № 1955-ІV).

Тобто, цивільно-правова природа таких зобов`язань є різною, особи, що надають вказані послуги є різними і т.п.

Експедитор вносить певні суми платника третім особам і, зокрема, за це отримує винагороду експедитора.

Водночас, з досліджених колегією суддів актів надання послуг до договору № ТЕО-КТ-МРЯ-05 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2022 та договору № ТЕО-204/560-24 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2024 вбачається, що всупереч приписів статті 9 Закону № 1955-IV сторонами узгоджено лише загальну суму вартості послуг експедитора, без виокремлення відомостей про суму витрат експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували понесення експедитором витрат (рахунки, накладні тощо), ані до перевірки, ані до матеріалів справи СТОВ «Мрія» долучено не було.

Долучені до матеріалів справи Звіти експедитора, які містять розшифрування суми витрат експедитора та його винагороди, колегія суддів оцінює критично, оскільки складення такого документа не передбачено умовами договорів № ТЕО-КТ-МРЯ-05 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2022 та № ТЕО-204/560-24 на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 01.07.2024, за умовами яких підтвердженням понесення експедитором витрат є саме Акт надання послуг.

Крім того, податкові накладні, за наслідками реєстрації яких сформовано спірне від`ємне значення з ПДВ формувалися саме на підставі Актів наданих послуг, а не Звітів експедитора.

Представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити мотивів, якими керувалося СТОВ «Мрія», не зазнаючи в актах виконаних робіт таких обов`язкових відомостей, як сума витрат експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Колегія суддів враховує, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Разом з цим, у контексті спірних правовідносин, відсутність первинних документів, виданих суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування унеможливлює встановлення фактичне понесення таких витрат, ідентифікацію осіб, що брали участь у господарські операцій, її зміст та обсяг.

Крім того, за відсутності платіжних доручень або накладних експедитора вказана у Звітах експедитора інформація не підтверджена документально.

Таким чином, оскільки понесення експедитором витрат саме у наведених у Звітах експедитора розмірах не підтверджені документально (у матеріалах справи відсутні платіжні інструкції, рахунки або накладні, не надавалися і до перевірки), колегія суддів вважає прийнятними викладені контролюючим органом у Акті перевірки доводи про неможливість підтвердити саме зазначений у податкових накладних обсяг робіт.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодних доказів на спростування вказаних в Акті перевірки обставин позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із доводами контролюючого органу про не підтвердження позивачем первинними документами понесення експедитором витрат, та як наслідок, безпідставність включення таких сум до складу податкового кредиту, що правомірно мало наслідком винесення податкового повідомлення-рішення від 22.01.2024 № 1 про зменшення СТОВ «Мрія» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5306282,00 грн.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд першої інстанції не правильно встановив фактичні обставини у даній справі, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 по справі № 520/2722/25 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 по справі № 520/2722/25 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 14.10.2025 року