Справа № 560/14669/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14669/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

10 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 30 від 10.09.2024 протиправним і скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 01.09.1992, з 25.09.1992 по 14.12.1993, з 12.01.1994 по 24.04.1996, з 04.07.1996 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 09.07.2002, з 10.07.2002 по 28.05.2004, з 13.02.2006 по 01.07.2011, з 02.07.2011 по 22.07.2015, з 05.08.2015 по 30.04.2016 та з 01.05.2016 по 23.06.2016 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 і призначити пенсію з 02.09.2024 та здійснити відповідні нарахування і виплату.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 18.03.2025 позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням від 10.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, зазначивши, що страховий стаж становить 13 років 11 місяців 00 днів. Періоди роботи з 01.01.1992 по 01.09.1992, з 25.09.1992 по 14.12.1993, з 12.01.1994 по 24.04.1996, з 04.07.1996 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 09.07.2002, з 10.07.2002 по 28.05.2004 та з 13.02.2006 по 01.07.2011 не зараховані до страхового стажу, оскільки організації знаходяться на території російської федерації.

Листом від 18.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про прийняте рішення, та вказало, що до страхового стажу також не враховані періоди роботи з 02.07.2011 по 22.07.2015, з 05.08.2015 по 30.04.2016 та з 01.05.2016 по 23.06.2016, оскільки організації знаходяться на території російської федерації.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії та неврахування спірних періодів роботи протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058- ІV).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058- ІV визначено вичерпний перелік для окремих категорій громадян, що мають право на призначення дострокової пенсії за віком.

За змістом частини 4 статті 26 Закону 1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (чинна на час виникнення спірних правовідносин; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно зі статтею 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою від 29.11.2022 № 1328 Кабінет Міністрів України ухвалив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Листом від 29.12.2022 № 72/14-612-108210 Міністерство закордонних справ України повідомило Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України повідомленням від 10.01.2023, опублікованим у Офіційному віснику України 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.

Таким чином, у спірний період роботи позивача Угода була чинною, а тому її положення протиправно не були застосовані відповідачами та, як наслідок, не зараховані до страхового стажу позивача періоди роботи на території рф.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2024 у справі № 340/4436/23, від 28.01.2025 у справі № 620/3530/22.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.10.1986 позивач з 31.05.1991 по 01.09.1992 працював водієм, з 25.09.1992 по 14.12.1993 працював слюсарем, з 12.01.1994 по 24.04.1996, з 04.07.1996 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 09.07.2002, з 10.07.2002 по 28.05.2004, з 13.02.2006 по 01.07.2011, з 02.07.2011 по 22.07.2015, з 05.08.2015 по 30.04.2016 та з 01.05.2016 по 23.06.2016 працював водієм в організаціях на території російської федерації.

Рішенням від 27.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи з 25.09.1992 по 14.12.1993, з 12.01.1994 по 24.04.1996, з 04.07.1996 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 09.07.2002, з 10.07.2002 по 28.05.2004, з 13.02.2006 по 01.07.2011, вважаючи, що при призначенні пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації стаж зараховується лише по 31.12.1991.

Крім того, листом від 18.09.2024, повідомляючи про спірне рішення, відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи, зокрема, з 02.07.2011 по 22.07.2015, з 05.08.2015 по 30.04.2016 та з 01.05.2016 по 23.06.2016, оскільки період роботи набутий на території російської федерації після 01.01.1992.

Водночас, що до страхового стажу позивача відповідачами зараховані періоди роботи з 01.09.1984 по 24.07.1985, з 01.10.1985 по 16.11.1987, з 19.11.1987 по 01.12.1989, з 23.01.1990 по 19.09.1990, з 22.11.1990, по 22.05.1991, з 31.05.1991 по 31.12.1991, з 01.11.2006 по 31.12.2008, з 17.01.2008 по 31.05.2012, з 01.04.2022 по 30.06.2022, 01.07.2022 по 11.07.2023, з 27.07.2023 по 24.10.2023. Зазначене підтверджується розрахунком стажу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоди роботи з 01.01.1992 по 01.09.1992, з 25.09.1992 по 14.12.1993, з 12.01.1994 по 24.04.1996, з 04.07.1996 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 09.07.2002, з 10.07.2002 по 28.05.2004, з 13.02.2006 по 31.10.2006, з 01.01.2008 по 16.01.2008, з 01.06.2012 по 22.07.2015, з 05.08.2015 по 30.04.2016 та з 01.05.2016 по 23.06.2016. Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.09.2024 підлягає скасуванню

Вирішуючи позовну вимогу щодо призначення пенсії, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що оскільки позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою про призначення пенсії звернувся 02.09.2024, тому, має право на призначення пенсії за віком з 02.09.2024.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.