Справа № 400/442/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 жовтня 2025 р. № 400/442/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В. С., розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДержавної установи "Центр пробації", вул. Юрія Іллєнка, 81,м. Київ,04050,

проСт. 378 відстрочення,

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 по справі №400/442/25 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ;визнання протиправними дії Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, 81,м. Київ, 04050, ідентифікаційний код 41847154) щодо не здійснення розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - з 1 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року;- з 1 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року;- з 1 січня 2022 року до 19.07.2022 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року; зобов`язання Державну установу "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, ідентифікаційний код 41847154) здійснити розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - з 1 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; - з 1 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; - з 1 січня 2022 року до 19.07.2022 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року.

30.09.2025 до суду від Державної установи "Центр пробації" надійшла заява про відстрочення виконання рішення строком до 01 березня 2026 року. Обгрунтовуючи заяву тим, що станом на дату подання заяви існують об`єктивні обставини, які не залежать від Державної установи "Центр пробації" та істотно ускладнюють виконання рішення суду, що відображається у відсутністю коштів на рахунку КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" та неможливістю перерозподілити існуючі видатки з інших КЕКВ.

Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 378 КАС, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 378 КАС України).

Аналогічні вимоги містяться і в ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

У постанові від 06.12.2019 р. по справі № 2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 р. по справі № 819/150/17, при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання відстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися наміри боржника, що свідчать про його бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду не звільняє боржника від його виконання, а лише його відтерміновує на певний час до настання певних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обґрунтовував необхідність задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення відсутністю достатнього та своєчасного фінансування витрат на виконання судових рішень щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців.

Оцінюючи ці доводи відповідача, суд зауважує, що вони не містять посилання на будь-які конкретні обставини або події, з настанням яких пов`язується неможливість виконати судове рішення, а без цього відстрочення виконання судового рішення буде просто дозволом на його невиконання, що суперечить цілям та завданням адміністративного судочинства.

Крім того, суд враховує, шо органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 р. у справі "Кечко проти України").

Відтак, зважаючи на обов`язковість рішення суду та тривале, неодноразове порушення відповідачем прав позивача, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду в даній справі.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 256, 378, 382 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної установи "Центр пробації" про відстрочення виконання рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар