Справа № 160/23475/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, які виразились у неправомірній відмові ОСОБА_1 в наданні інформації за запитом про надання публічної інформації від 20 травня 2025, зареєстрованому в Управлінні Служби безпеки України року у Дніпропетровській області 21 травня 2025 року за вхідним № П-360, викладеній у датованому 27 травня 2025 року листі розпорядника інформації - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області № 55/30/П-360-Р/629-2025 та порушенні розпорядником інформації - Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області строку розгляду запиту ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 20 травня 2025 року, зареєстрованого в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області за вхідним № П-360, яке виразилось в ненаданні, тобто неврученні адресату, ненаправленні поштовим або електронним зв`язком у встановлені статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI п`ять робочих днів з дня отримання запиту, датованого 27 травня 2025 року листа розпорядника інформації Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області № 55/30/П-360-Р/629-2025, тобто несвоєчасному наданні інформації;
- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 20 травня 2025 року, зареєстрований в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області 21 травня 2025 року за вхідним № П-360.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 20.05.2025 позивачем на електронну пошту відповідача направлено запит на надання публічної інформації. Відповідь на вказаний запит позивач просив надіслати поштою та на електронну адресу. Зазначив, що відповідь на запит отримав лише 15.07.2025 за результатами розгляду відповідачем відповідних запитів. Таким чином, відповідачем порушено строк розгляду запиту про надання публічної інформації. Крім цього, позивач вказав, що відповідачем протиправно відмовлено у надання позивачу інформації, вказаної у запиті.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження - задоволено. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Витребувано від Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії доказів направлення ОСОБА_1 листа від 27.05.2025 №55/30/П-360-П/629-2025 засобами, що вказані у запиті від 20.05.2025.
03.09.2025 від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі, в якій позивач просив суд:
Від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що у відзиві на позовну заяву УСБУ в Дніпропетровській області не наведено будь-яких доказів та норм права, які б спростовували наведені позивачем обставини та правові підстави позову, з якими відповідач не погоджується, доказів направлення ОСОБА_1 , листа від 27.05.2025 № 55/30/П-360-П/629-2025 вказаними у запиті від 20.05.2025 засобами суду не надано. Наголосив, що запит позивача стосувався виключно інформації щодо заведення упродовж 2014-2025 років контррозвідувальних справ відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номерів контррозвідувальних справ, в разі їх заведення, та дат їх заведення (дат затвердження відповідних постанов про заведення контррозвідувальних справ), тобто інформації, яка не є зібраними відомостями або інформацією щодо проведення або непроведення стосовно нього контррозвідувальної діяльності та заходів, інформації з обмеженим доступом чи відомостей, які становлять державну таємницю.
24.09.2025 від відповідача надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю, в яких зазначив, що позивачем не наведено аргументів на обґрунтування необхідності вжиття таких процесуальних заходів і не надано останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання рішення суду, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на цій стадії.
09.10.2025 від відповідача надійшли докази направлення позивачу засобами поштового зв`язку відповіді №55/30/П-360-П/629-2025 від 27.05.2025 на запит від 21.05.2025 вхідний № П-360-П з грифом обмеженого доступу "Для службового користування".
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, судом встановлено таке.
Також у цьому запиті позивач просив відповідача надати йому відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту й цю відповідь надіслати поштою та на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2.
20.05.2025 на офіційну електронну адресу УСБУ у Дніпропетровській області надійшов вищевказаний запит на отримання публічної інформації, що підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.
За результатами розгляду поданого позивачем запиту УСБУ у Дніпропетровській області складено відповідь за №55/30/П-360-П/629-2025 від 27.05.2025, підписана електронним цифровим підписом начальника управління СБУ у Дніпропетровській області 27.05.2025 об 11:49.
В листі зазначено: «За дорученням керівництва Служби безпеки України запит від 21.05.2025 вхідний № П-360-П в межах компетенції Управління, розглянуто.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Повідомляємо, що відповідно до статті 9 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність" забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи контррозвідувальної діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності.
Додатково інформуємо, що органи безпеки не наділені правом надання роз`яснень чинного законодавства, у розумінні переліку суб`єктів безоплатної первинної правової допомоги, визначених у статті 9 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
27.05.2025 УСБУ у Дніпропетровській області направило позивачу вказану відповідь вищезазначеного листа засобами поштового зв`язку (на вказану в його запиті адресу).
Одночасно із цим, суд зауважує, що доказів направлення УСБУ у Дніпропетровській області листа за №55/30/П-360-П/629-2025 від 27.05.2025 позивачу засобами електронного зв`язку (на вказану в запиті ОСОБА_1 адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до суду не надано (в т.ч. на виконання вимог ухвали суду від 19.08.2025) й про існування таких доказів суд не повідомлено.
Позивач не погоджується з відмовою УСБУ у Дніпропетровській області у наданні інформації та з порушенням строку розгляду поданого ним запиту на отримання публічної інформації від 20.05.2025 (вх. №П-360-П), у зв`язку з чим, звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законами України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02.10.1992 р., «Про доступ до публічної інформації» №2939-VІ від 13.01.2011 р. (далі - Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Стаття 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Згідно статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Згідно із п.1 ч.3 ст.10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Частина 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
В силу ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Відповідно до приписів статті 6 Закону № 2939-VІ, інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Сукупність таких вимог є «трискладовим тестом», дотримання і застосування якого необхідно при розгляді запиту на інформацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №2939-VІ, конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.
Таємною інформацією є інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 Закону №2939-VІ, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю (частина перша статті 8 Закону №2939-VІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2939-VІ, відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:
1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;
2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.
Відмовляючи у наданні запитуваної інформації відповідач посилався на положення статті 9 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», відповідно до якої, відомості про організацію, плани, зміст, форми, методи, засоби, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, результати контррозвідувальної діяльності, наукових і науково-технічних розробок з питань забезпечення державної безпеки, а також про осіб, які співробітничають або раніше співробітничали на конфіденційній основі з органами та підрозділами Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність, узагальнюючі відомості про особовий склад цих органів та підрозділів становлять державну таємницю і підлягають захисту в порядку, визначеному Законом України "Про державну таємницю". Доступ до зазначених відомостей може надаватися у випадках та у порядку, визначеному Службою безпеки України, згідно з вимогами закону. Забороняється оприлюднювати або надавати (розголошувати) зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи контррозвідувальної діяльності та заходів до прийняття рішення за результатами такої діяльності або заходів.
Проте, суд зазначає, що позивач у своєму запиті не просив повідомити відомості про організацію, плани, зміст, форми, методи, засоби, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, результати контррозвідувальної діяльності, наукових і науково-технічних розробок з питань забезпечення державної безпеки, а також про осіб, які співробітничають або раніше співробітничали на конфіденційній основі з органами та підрозділами Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність, узагальнюючі відомості про особовий склад цих органів та підрозділів, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно позивача контррозвідувальної діяльності та заходів до прийняття рішення за результатами такої діяльності або заходів, оприлюднити чи надати зібрані відомості. Факт заведення або незаведення контррозвідувальної справи, її номер та дата її заведення не є результатами контррозвідувальної діяльності та не відносяться до інформації з обмеженим доступом чи відомостей, які становлять державну таємницю.
На підставі всього вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:
1) якому з перелічених у п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2939 інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);
2) у чому конкретно полягає шкода інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації;
3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
Зважаючи на суть запитуваної інформації, та те, що відповідач не надав належних доводів необхідності обмеження доступу до такої інформації, суд вважає, що відмова в наданні позивачу інформації є необґрунтованою.
Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні інформації за запитом про надання публічної інформації від 20 травня 2025 та зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 20 травня 2025 року, зареєстрований в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області 21 травня 2025 року за вхідним № П-360-П, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Разом з цим, позивач також оскаржує дії відповідача щодо порушення п`ятиденного строку розгляду запиту від 20.05.2025.
Так, статтею 20 Закону №2939-VІ передбачено строки розгляду запитів на інформацію. Так, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що закон зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Як встановлено судом, зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем, днем отримання запиту є 20.05.2025.
Відповідно, враховуючи норму ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", останнім днем надання позивачу відповіді на запит є 27.05.2025 (враховуючи, що 24.05.2025 та 25.05.2025 є вихідними днями та беручи до уваги, що перебіг строку на надання відповіді на запит починається з наступного робочого дня після отримання запиту).
Разом з цим, як вже було встановлено судом, за результатами розгляду поданого позивачем запиту УСБУ у Дніпропетровській області складено відповідь за №55/30/П-360-П/629-2025 від 27.05.2025, що підписана електронним цифровим підписом начальника управління СБУ у Дніпропетровській області 27.05.2025 об 11:49 та направлена 27.05.2025 позивачу засобами поштового зв`язку.
Відтак, відповідачем дотримано приписи статті 20 Закону №2939-VІ та надано відповідь на запит у п`ятиденний строк з дня його отримання.
Додатково суд зазначає, що право на доступ особи до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а і право на своєчасність її отримання. У частині реалізації права особи на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання запитуваної інформації.
Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб`єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків вчинення передбачених законом дій суб`єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов`язків.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17 (провадження № 11-259заі18).
Відтак, ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає.
Щодо вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено у ст. 382 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За ч. 5 ст. 382 КАС України, за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Правові норми, закріплені у ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, п. 41 ч. 6 ст. 246 КАС України, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Разом з тим, позивачем не доведено необхідності встановлення судового контролю під час ухвалення даного рішення, відповідних доказів до матеріалів справи не надано.
Оскільки, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом суду, та позивачем не доведено, що відповідачами рішення суду не буде виконано, суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
Адміністративний позов - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні інформації за запитом про надання публічної інформації від 20 травня 2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13.10.2025.

Суддя Н.Є. Калугіна