Справа № 160/21112/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в позовній заяві Позивач просив:
- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання, яке оформлене в формі Повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо прийнятого рішення про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії від 09.07.2025 р. № 1201.4.01-8516/12.3-25, за підписом заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ірини Жарікової;
- Зобов`язати Відповідача, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення про оформлення Позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії, посилаючись на наявність обмежень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачу відмовлено в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії, у зв`язку з тим, що Генеральною прокуратурою встановлено запобіжний захід, у кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.2. ст. 146, ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 371, ч. 5. ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2. ст. 372 КК України, відповідно до інформації зазначеній у довідці № 83-23062025/1220.
Позивач подав заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, яку прийнято судом, згідно якої просив:
- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання, яке оформлене в формі Повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо прийнятого рішення про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії від 09.07.2025 р. № 1201.4.01-8516/12.3-25, за підписом заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ірини Жарікової, а також шляхом заповнення відмітки від 09.07.2025 року за підписом заступника керівника територіального органу Державної міграційної служби Ірини Жарікової у розділі «Прийняте рішення» (стор. 3) Заяви Позивача, ОСОБА_1 , до ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 2/1212/10/253938 від 03.06.2025 р. про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання.
- Зобов`язати Відповідача, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення про оформлення Позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії.
Відповідач у Відзиві на заяву про збільшення позовних вимог посилається на мотиви та обставини, аналогічні Відзиву на позовну заяву.
Позивач подав Відповідь на відзив та Відповідь на Відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в яких зазначає про невідповідність прийнятих рішень вимогам законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в червні 2025 року звернувся до територіального органу Державної міграційної служби із заявою та відповідними документами для оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії,
Позивачем отримано Повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про прийняте рішення про відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії від 09.07.2025 р. № 1201.4.01-8516/12.3 25, в якому зазначено: «Повідомляємо про відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії для громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України». За результатами проведеної перевірки з`ясовано, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення та наявності судимості» ГУ НП в Дніпропетровській області, наявна інформація стосовно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо встановлення Генеральною Прокуратурою запобіжний захід, на підставі ст. 27. ч. 5, 372 ч. 2, 15 ч. 2, 372 ч. 2, 15 ч. 2, 371.ч. 2, 27 ч.5, 371 ч. 2, 27 ч. 5, 146 ч. 2, 15 ч.2, 146 ч.2 КК України та направлено до Суду з обвинувальним актом.
Заступником керівника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Іриною Жаріковою в графі про прийняте рішення в заяві №2/1212/10/253938 позивача про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання 09.07.2025 року зазначено про відмову на підставі пункту 3 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України».
Позивач не погодився з вказаним рішенням про відмову ОСОБА_1 , в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання, оскільки щодо нього відсутнє будь-яке відкрите кримінальне провадження або не скасоване відповідне обмеження, що стало підставою для звернення до суду за захистом свого права.
Вирішуючи справу по суті суд зазначає про таке.
Відповідно до Повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області позивачу про відмовлено в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії на підставі пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України», оскільки за результатами проведеної перевірки з`ясовано, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення та наявності судимості» ГУ НП в Дніпропетровській області, наявна інформація стосовно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо встановлення Генеральною Прокуратурою запобіжний захід, на підставі ст. 27. ч. 5, 372 ч. 2, 15 ч. 2, 372 ч. 2, 15 ч. 2, 371.ч. 2, 27 ч.5, 371 ч. 2, 27 ч. 5, 146 ч. 2, 15 ч.2, 146 ч.2 КК України та направлено до Суду з обвинувальним актом.
Одночасно, у Заяві ОСОБА_1 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 2/1212/10/253938 від 03.06.2025 р. про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, у розділі «Прийняте рішення», зазначено, що в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання гр. ОСОБА_1 відмовити на підставі п. 3 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Так, у статті 6 «Підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України» Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон) зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:
1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;
3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;
4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;
5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.
10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Отже діюче законодавство розмежовує окремі підстави, відповідно до яких право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено.
Так, у Відмітці на заяві позивача про прийняте рішення щодо позивача зазначена підстава пункт 3 частини першої статті 6 Закону: "право громадянина України на виїзд в України може бути тимчасово обмежено в випадках, коли: стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовам якого йому заборонено виїжджати за кордон, до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень".
Як зазначив відповідач у повідомленні щодо прийнятого рішення за результатами проведеної перевірки з`ясовано, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення та наявності судимості» ГУ НП в Дніпропетровській області, наявна інформація стосовно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо встановлення Генеральною Прокуратурою запобіжний захід, на підставі ст. 27. ч. 5, 372 ч. 2, 15 ч. 2, 372 ч. 2, 15 ч. 2, 371.ч. 2, 27 ч.5, 371 ч. 2, 27 ч. 5, 146 ч. 2, 15 ч.2, 146 ч.2 КК України та направлено до Суду з обвинувальним актом.
Ухвала від 01.08.2016 р. зі строком дії ухвали до 14.09.2016 року;

Ухвала від 14.09.2016 р. зі строком дії ухвали до 14.11.2016 року;

Ухвала від 14.11.2016 р. зі строком дії обов`язків, покладених судом на позивача до 14.01.2017 року, при цьому питання продовження строку дії запобіжного заходу судом не приймалось.

Вироком від 15.11.2023 року Дніпровського районного суду м.Києва Касьянова визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст. 27,ч.2 ст.15, ч. 2 ст.146; ч.5 ст. 27,ч.2 ст.15 ч.2 ст.371; ч.5 ст. 27,ч.2 ст.15, ч. 2 ст.372 КК.

Відповідно до статті 203 «Негайне припинення дії запобіжних заходів» Кримінального процесуального кодексу України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже на дату прийняття рішення Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії позивачу на 09.07.2025 р. відсутні будь які застосовані до позивача запобіжні заходи, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон (підстава п.3 Закону) чи факт засудження за вчинення кримінального правопорушення (підстава п. 4 Закону).

Норми статті 25 Конституції України закріпляють, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі.

Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-XII, який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері, з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру", передбачено, що Громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Порядок в`їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави.

Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну, про що зазначено в статті 1 «Право громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну» цього Закону.

Відповідач не надав підтвердження правомірності свого рішення про відмову в оформленні документів для виїзду за кордон, а наявність щодо Позивача запобіжного заходу, яким йому заборонено виїздити за кордон або засудження Позивача за вчинення кримінального правопорушення не знайшла підтвердження під час розгляду справи.

Щодо посилання Відповідача на факти встановлення запобіжного заходу Генеральною прокуратурою, суд зазначає, що чинне законодавство не наділяє органи прокуратури повноваженнями із застосування запобіжних заходів.

Подання Генеральної прокуратури щодо застосування запобіжних заходів вирішено ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні шляхом обрання до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

Ухвала від 01.08.2016 р. зі строком дії ухвали до 14.09.2016 року;

Ухвала від 14.09.2016 р. зі строком дії ухвали до 14.11.2016 року;

Інших доказів продовження запобіжного заходу до позивача суду не надано.

Також, ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. №1201.4.1-7156/12.3-25 від 10.06.2025 р. направлено лист до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області щодо здійснення перевірки та надання інформації щодо наявності чи відсутності підстав для тимчасових обмежень права на виїзд за кордон, визначених підпунктом 1 частини 1 статті 6 Закону України Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області за вих. №55/2/2 501 від 25.06.2025 повідомлено, що за результатами перевірочних заходів інформації, яка б перешкоджала подальшому документуванню вказаної особи, не отримано.

Крім того, що Відповідачем допущені порушення порядку розгляду та вирішення поданої позивачем до нього заяви з документами.

Так, Відповідно до положень Розділу IV «Прийняття та виконання рішень» Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2016 р. № 816:

1. Територіальний орган ДМС розглядає одержані результати перевірок та у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання всіх результатів перевірок приймає рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання або про відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

2. Прийняте рішення оформлюється шляхом заповнення відповідної відмітки в заяві.

3. У разі прийняття рішення про відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання територіальний орган ДМС у строк не пізніше п`яти робочих днів письмово інформує заявника про прийняте рішення із зазначенням підстав відмови і порядку оскарження рішення та повідомляє територіальний підрозділ ДМС про прийняте рішення.

Проте, в порушення вимог Порядку № 816, Відповідачем в Повідомленні, яким Позивач інформувався про результати розгляду його Заяви, не чітко та однозначно вказано, за якою саме підставою Позивачу відмовлено в оформленні документів, так як наведено одночасно і пункт 3, і пункт 4 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

При цьому, відповідачем не зазначено, що ОСОБА_1 надано не в повному обсязі документи для прийняття рішення про оформлення документів для виїзду за кордон.

Отже рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання чи то з підстав п.3 ч.1. ст.6 чи то з підстав п.4 ч.1 ст.6 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» є протиправним.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі № 0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, зважаючи на протиправну поведінку відповідача, а саме - невиконання ним обов`язку, передбаченого приписами діючого законодавства, суд дійшов висновку, що процес надання позивачу необґрунтованої відмови у оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання може тривати безкінечно, а тому в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача прийняти рішення про оформлення Позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії, оскільки жодна з підстав відмови, зазначених у повідомленні про прийняте рішення та рішенні, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень грн.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання, яке оформлене:

- в формі Повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо прийнятого рішення про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії від 09.07.2025 р. №1201.4.01-8516/12.3-25, за підписом заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ірини Жарікової;

- шляхом заповнення відмітки від 09.07.2025 року за підписом заступника керівника територіального органу Державної міграційної служби Ірини Жарікової у розділі «Прийняте рішення» Заяви ОСОБА_1 , до ГУ ДМС у Дніпропетровській області №2/1212/10/253938 від 03.06.2025 р. про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення про оформлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Швейцарії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області судовий збір у сумі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова