Справа № 280/5135/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5135/25
(суддя Семененко М.О., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року про часткове повернення позовної заяви у справі №280/5135/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 червня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ України в Запорізькій області щодо припинення нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , з 01 січня 2024 року.

- зобов`язати відповідача відновити нарахування страхових виплат та виплатити ОСОБА_1 , заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01 січня 2024 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу в частині позовних вимог за період з 01.01.2024 року по 17.12.2024 року.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суду з позовом в частині позовних вимог за період з 01.01.2024 року по 17.12.2024 року, оскільки про факт припинення нарахування та виплати страхових виплат позивачу не могло не бути відомо з січня 2024 року, місяця в якому відповідач мав здійснити виплату позивачу щомісячних страхових виплат, проте не здійснив.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд не врахував, що право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно з положеннями статті 122 КАС України початок строку звернення з позовом до суду визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Слід зазначити й те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.02.2021 року у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позов щодо припинення нарахування та виплати позивачу щомісячних страхових виплат заявлено з 01 січня 2024 року.

При цьому, щомісячні страхові виплати які пенсійні виплати є періодичними платежами, які нерозривно пов`язані із конкретною особою та виплачуються саме такі особі.

Тобто, позивач як отримувач щомісячних страхових виплат повинен був дізнатися про порушення своїх прав щодо отримання таких виплат починаючи з 01 січня 2024 року.

Враховуючи те, що позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися 01 січня 2024 року, а з позовом до суду звернувся 17.06.2025 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем шестимісячного строку встановленого законом на звернення до суду з цим позовом в частині вимог за період з 01.01.2024 року по 17.12.2024 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання скаржника в апеляційній скарзі на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 24.01.2023 року у справі № 200/10176/19-а, оскільки фактичні обставини справи, що розглядається є відмінними від тих, які встановлені у межах розгляду справи № 200/10176/19-а.

Суд зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновлення встановленого законом строку для звернення до суду з позовом здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Натомість, наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом не є такими обставинами, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року про часткове повернення позовної заяви у справі №280/5135/25 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов