Справа № 240/10261/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/10261/25

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Ємільчинського районного суду Житомирської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Ємільчинського районного суду Житомирської області (далі - відповідач 1), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (далі -відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Ємільчинського районного суду Житомирської області та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо незарахування до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби, а також стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників та не здійснення перерахунку відпустки та заробітної плати з 29.03.2011 року, не виплати заробітної плати у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу;

- зобов`язати Ємільчинський районний суд Житомирської області та Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби, а саме час проходження військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року та з 01 серпня 2003 року по 26 червня 2004 року, а також стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників за період з 27.07.2004 по 10.03.2011 року;

- зобов`язати Ємільчинський районний суд Житомирської області та Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області здійснити перерахунок відпустки та заробітної плати з 29.03.2011 року та виплатити заробітну плату у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу ОСОБА_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неправильного обрахунку стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, позивачу була встановлена менша надбавка, аніж він має право. Вважає, що до стажу роботи на посаді судді протиправно не зараховані всі періоди роботи в органах прокуратури та служби в армії та навчання.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Відповідач 1 Ємільчинський районний суд Житомирської області, заперечуючи проти позову, надав до суду відзив, у якому зазначив, що згідно із заявою про зарахування до складу суддів від 29 березня 2011 року наказом голови суду від 29 березня 2011 року №21-К «Про зарахування до складу суддів Ємільчинського районного суду Житомирської області» ОСОБА_1 зараховано до складу суддів з посадовим окладом згідно штатного розпису. На момент призначення, відповідно до статті 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 від 7 липня 2010 року, до стажу роботи на посаді судді зараховувалася робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відтак, надбавка за вислугу років не була встановлена. Відповідно до статей 129, 131, п. 11 розділу 13 «Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які набрали законної сили з 01 січня 2012 року, наказом №1-K «Про встановлення надбавки за вислугу років суддям Ємільчинського районного суду» від 03 січня 2012 року ОСОБА_1 встановлено з 01.01.2012 року доплату за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу, як такому, стаж роботи на посаді судді якого становить 9 місяці 2 дні. Відповідно до наказу №16-К «Про встановлення надбавки за вислугу років судді Ємільчинського районного суду ОСОБА_1 » від 31 березня 2016 року, позивачу встановлено з 29.03.2016 року доплату за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу, як такому, стаж роботи на посаді судді якого становить 5 років. Відповідно до наказу голови суду №67-К від 12 листопада 2018 року зараховано стаж роботи в галузі права три роки як судді Ємільчинського районного суду, встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30%, як такому, стаж роботи якого становить більше 10 років. Згідно з наказом голови суду №1-К від 07 березня 2023 року, встановлено з 29 березня 2023 року надбавку за вислугу років в розмірі 40%, як такому, стаж роботи якого становить більше 15 років. Зазначає, що при встановленні надбавок та зарахуванні стажу, відповідач діяв до вимог діючого законодавства, на підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Житомирській області, заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки позивача зараховано до штату Ємільчинського районного суду Житомирської області наказом голови суду від 29.03.2011 №21-К, тобто після набрання чинності Законом України №2453-VІ від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів», то підстави для перерахунку стажу роботи на посаді судді згідно з нормами статей 43, 44 Закону України №2862-ХІІ від 15.12.1992 «Про статус суддів» для встановлення права на доплату за вислугу років та права на додаткову щорічну відпустку відсутні. Також звертають увагу, що позивач просить здійснити перерахунок відпустки та заробітної плати, однак нормами ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено поняття «заробітна плата», а тому у разі задоволення позовних вимог дане формулювання унеможливить територіальне управління виконати рішення. Окрім того, відповідач уважає, що позивачем попущено строк звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно із записами у послужному списку (особистий номер НОМЕР_1 ) позивач з 24.12.1997 по 22.04.1999 проходив дійсну строкову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

З 01.08.2003 по 26.06.2004 позивач навчався на Військово юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», здобув кваліфікацію юриста, офіцера військового управління тактичного рівня, за результатами навчання був відряджений до Генеральної прокуратури України.

З 27.02.2004 по 01.11.2004 позивач працював слідчим Військової прокуратури Новоград Волинського гарнізону Північного регіону України.

З 01.11.2004 по 19.09.2005 позивач працював слідчим Військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України.

З 19.09.2005 по 16.04.2007 позивач працював старшим слідчим Військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України.

З 16.04.2007 17.07.2008 прокурор криміналіст Військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України.

З 17.07.2008 старший слідчий Військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України, контракт продовжено з 26.06.2009 по 26.06.2014 строком на п`ять років.

10.03.2011 звільнений із військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Указом Президента України від 09.12.2010 №1084/2010 позивача призначено на посаду судді Ємільчинського районного суду Житомирської області строком на п`ять років.

29.03.2011 наказом голови Ємільчинського районного суду Житомирської області від № 21к позивач був зарахований до штату суду та приступив до виконання обов`язків судді, встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису.

03.01.2012 наказом голови Ємільчинського районного суду №1-Kт встановлено позивачу з 01.01.2012 року доплату за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу, як такому, стаж роботи на посаді судді якого становить 9 місяців 2 дні.

31.03.2016 наказом голови Ємільчинського районного суду Житомирської області №16-К встановлено позивачу з 29.03.2016 доплату за вислугу років в розмірі 20%, як такому, стаж роботи на посаді судді становить 5 років.

28.12.2016 наказом голови Ємільчинського районного суду Житомирської області №89-К встановлено позивачу з 01.01.2017 посадовий оклад згідно штатного розпису, як такому, що успішно пройшов первинне кваліфікаційне оцінювання суддів.

На виконання Указу Президента України від 28.09.2017 №295/2017 «Про призначення суддів» наказом голови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02.10.2017 №64-К позивач приступив до виконання обов`язків судді з 28.09.2017 з посадовим окладом згідно штатного розпису, як такий, що успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання.

12.11.2018 наказом голови Ємільчинського районного суду Житомирської області №67-К позивачу зарахований стаж роботи у галузі права три роки судді Ємільчинського районного суду Житомирської області, як такому, якого було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2453-VI на день його призначення, встановлено рахувати ОСОБА_1 стаж 10 років 4 місяці 9 днів станом на 05.08.2018 року, встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить більше 10 років.

07.03.2023 наказом голови Ємільчинського районного суду №1-K позивачу встановлена з 29.03.2023 надбавка за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, як такому стаж роботи якого становить більше 15 років.

11.03.2025 року позивач звернувся із заявою до голови Ємільчинського районного суду Житомирської області, в якій просив внести зміни до наказу Ємільчинського районного суду Nє21-К від 29.03.2011 року, а саме встановити йому щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу з 29.03.2011 року, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді стаж роботи в органах прокуратури, провести перерахунок його суддівської винагороди з 29.03.2011 року та зобов?язати ДСА в Житомирській області провести відповідні нарахування та виплати, а також видати наказ, яким встановити щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50 відсотків, оскільки у нього наявний стаж роботи більше 20 років.

У відповідь на звернення позивача, Ємільчинський районний суд Житомирської області листом від 12.03.2025 №06-02/42/2025-вих відмовив позивачу у задоволенні його заяви у зв`язку із тим, що у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, відсутні посилання, що дані правові висновки застосовуються до усіх суддів України, які були призначені на посади Указом Президента України в 2010 році, а приступили до виконання обов`язків у 2011 році.

Позивач не погоджується із незарахуванням періодів проходження ним військової служби та періодів роботи на слідчих та прокурорських посадах до суддівського стажу, що обумовило звернення до суду з цим позовом.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Щодо твердження відповідача -2 про пропуск строку звернення до суду із позовом, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

11.03.2025 року позивач звернувся із заявою до голови Ємільчинського районного суду Житомирської області, в якій просив внести зміни до наказу суду зарахувавши до стажу роботи на посаді судді стаж роботи в органах прокуратури.

12.03.2025 Ємільчинський районний суд Житомирської області листом від 12.03.2025 №06-02/42/2025-вих відмовив позивачу у задоволенні його заяви та не зарахував відповідний стаж роботи до стажу роботи на посаді судді.

До суду із позовом про оскарження дій відповідачів щодо неправомірного незарахування до стажу роботи на посаді судді позивач звернувся 03.04.2025 року, тобто в строки передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку наявності у позивача права на зарахування спірних періодів до стажу роботи на посаді судді, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з частиною шостою статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII, із змінами, внесеними згідно із Законом України №107-VI від 28.12.2007 встановлено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

07 лютого 2010 року Верховною радою України прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів". Цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Закон набрав чинності 30 липня 2010 року згідно з яким Закон України "Про статус суддів" втратив чинність крім статей 43, 44, які втратили чинність з 01 січня 2011 року.

У прикінцевих положеннях Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було встановлено, що Закон набирає чинності з дня його опублікування, окрім статей 129 та 130 цього Закону, які вводитимуться в дію 01 січня 2011 року.

Статтею 129, на час набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено суддівську винагороду, відповідно до статті 130 визначається надання щорічної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки.

До 01 січня 2011 року питання суддівської винагороди та відпустки суддів регулювалися статтею 44 Закону України "Про статус суддів".

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується і стаття 131 цього Закону, яка набула чинності одночасно з самим Законом 03 серпня 2010 року визначає порядок обчислення стажу роботи судді.

Згідно з статтею 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Пунктом 2 Розділу XII "Прикінцеві положення", визнано такими, що втратили чинність:

Закон України "Про статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №8, ст. 56; 1994 р., №22, ст. 142, №26, ст. 203; 1995 р., №34, ст. 268; 1999 р., №50, ст. 434; 2000 р., № 10, ст. 79, №13, ст. 102, №38, ст. 322; 2001 р., №33, ст. 180; 2004 р., № 25, ст. 354; 2006 р., №1, ст. 18), крім статей 43 та 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року.

Згідно з пунктом 11 Розділу XIII "Перехідні положення", судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; Абзац третій пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №726 від 25.05.2006, №1658 від 29.11.2006, №1700 від 08.12.2006, №968 від 07.09.2011.

Пунктом 2 Розділу XII Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року передбачалося, що статті 43, 44 Закону України "Про статус суддів" втрачали чинність з 1 січня 2011 року.

Суд погоджується із твердженням позивача, що пунктом 2 Розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" продовжено дію статті 44 Закону України "Про статус суддів" й вона була чинною станом на дату призначення (09.12.2010) Заполовського В.В. на посаду судді Ємільчинського районного суду Житомирської області, від так позивачу при зарахуванні на посаду судді мали бути зараховані періоди його роботи на слідчих та прокурорських посадах у період з 27.07.2004 по 10.03.2011 до стажу роботи на посаду судді.

Законодавство, яким визначався стаж роботи на посаді судді та, яке діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI є Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII.

Спірні правовідносини щодо визначення стажу роботи позивача, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, мають оцінюватися з урахуванням частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року, статті 131, пункту 2 Розділу XII "Прикінцеві положення", пункту 11 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року.

На час виникнення спірних правовідносин й призначення позивача на посаду судді, визначення стажу роботи на посаді судді регулювалося декількома нормами права, а саме:

1) частиною 6 ст. 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII;

2) статтею 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI;

3) підпунктом 1 пункту 2 Розділу XII Прикінцеві положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI;

4) пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Згідно з пунктом 11 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону N2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, в тому числі Законом № 2862-ХІІ.

Суд зазначає, що у зазначеному пункті не йдеться про суддів, які були призначені чи обрані на посаду судді після набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Зважаючи на підпункт 1 пункт 2 Розділу XII та пункт 11 Розділу XIII Прикінцеві положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, законодавець не розмежував зарахування стажу для суддів, які призначені або обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом та суддям, які були призначені на посаду після набрання чинності цим Законом, а лише уточнював для останніх період, протягом якого вони мають право на зарахування стажу відповідно до Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII.

Відтак, оцінюючи можливість застосування частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів", суд уважає, що положення пункту 11 Розділу XIII; Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI не поширюються на осіб, призначених на посаду судді після набрання чинності цим законом.

Ураховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що положення частини шостої статті 44 Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, дія яких Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI була продовжена до 01 січня 2011 року поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 1 січня 2011 року, наведене обумовлює висновок про те, що позивач, як призначений на посаду судді Указом Президента України від 09.12.2010 №1084/2010 має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки стажу роботи на слідчих та прокурорських посадах в органах прокуратури в період з 27.07.2004 по 10.03.2011.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №520/3934/19 та від 13.08.2020 у справі №280/2917/19.

Крім цього, відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Тобто, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років до стажу на роботі судді зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Позивач станом на час розгляду даної справи має більше 10 років стажу на роботі судді.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII до видів військової служби віднесено, (в редакції чинній на час проходження позивачем навчання) до видів військової служби віднесено:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти.

Тобто законодавець розрізняв військова службу на: строкову військову службу, військову служб за призивом, військову службу за контрактом, військову службу як навчання.

Відповідно до копії послужного списку позивач проходив дійсну строкову військову службу в лавах Збройних Сил України з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року (з 22 квітня 1999 року звільнений у запас), тому вказаний період підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

З 1 серпня 2003 року по 26 червня 2004 року позивач навчався на військово- юридичному факультеті Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста, офіцера військового управління тактичного рівня.

Суд зауважує, що навчання на військово-юридичному факультеті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого не є строковою військовою службою, а є вищою освітою з підготовкою військових юристів. Це форма професійної підготовки, яка передбачає навчання у вищому навчальному закладі з одночасним набуттям військового звання та кваліфікації для подальшої служби в секторі безпеки та оборони. Таким чином, лише половина строку навчання у вищих юридичних закладах зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позивач має стаж роботи на посаді судді більше 10 років, тому до його стажу на посаді судді підлягає зарахуванню період проходження ним строкової військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року та половина строку навчання на військово-юридичному факультеті Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2003 року - 5 місяців та 13 днів.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Ємільчинського районного суду Житомирської області щодо незарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, період проходження строкової військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року та половина строку навчання на військово-юридичному факультеті Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2003 року - 5 місяців та 13 днів, а також стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників у період з 27.07.2004 по 10.03.2011 та зобов`язання Ємільчинського районного суду Житомирської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, час проходження строкової військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року та половина строку навчання на військово-юридичному факультеті Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2003 року - 5 місяців та 13 днів, а також стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників з 27.07.2004 по 10.03.2011 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог пред`явлених до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо незарахування до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби, а також стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників та не здійснення перерахунку відпустки та заробітної плати з 29.03.2011 року, не виплати заробітної плати у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу та зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби, а саме час проходження військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року та з 01 серпня 2003 року по 26 червня 2004 року, а також стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників за період з 27.07.2004 по 10.03.2011 року, суд зазначає, що вказані вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, оскільки позивач не звертався до цього відповідача з такими вимогами та ним не приймалось рішення про відмову.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Ємільчинського районного суду Житомирської області та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області здійснити перерахунок відпустки та заробітної плати з 29.03.2011 року та виплатити заробітну плату у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що, перерахунок та виплата є наслідком виконання судового рішення, яким встановлено право позивача на зарахування відповідних періодів роботи, служби та навчання до стажу роботи на посаді судді. Відповідно до матеріалів справи, відповідачі ніяких дій щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ще не вчиняли, а тому і відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Згідно із статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ємільчинського районного суду Житомирської області.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

вирішив:

Адміністративий позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Ємільчинського районного суду Житомирської області (вул. Незалежності, 2, с-ще Ємільчине, Звягельський р-н, Житомирська обл., 11201. ), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (10014, Житомирська обл., Житомирський р-н, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Державна судова адміністрація України (01021, м. Київ, вул. Липська, буд.18/5, код ЄДРПОУ 26255795) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ємільчинського районного суду Житомирської області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, періоду проходження ним строкової військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року та половини строку навчання на військово-юридичному факультеті Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2003 року - 5 місяців та 13 днів, а також стажу роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників у період з 27.07.2004 по 10.03.2011.

Зобов`язати Ємільчинський районний суд Житомирської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, періоду проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 24 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року, половини строку навчання на військово-юридичному факультеті Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2003 року - 5 місяців та 13 днів, а також стажу роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників у період з 27.07.2004 по 10.03.2011.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Ємільчинського районного суду Житомирської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 13 жовтня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова