Справа № 400/8918/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8918/24

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,

повний текст судового рішення

складено 25.11.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8918/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.08.2024 №901

У С Т А Н О В И В :

24.09.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 08.08.2024 № 901.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона не здійснювала продаж тютюнових виробів неповнолітній особі.

Відповідач Головне управління ДПС у Миколаївській області з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що вона здійснила продаж тютюнових виробів неповнолітній особі.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8918/24 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції, з посиланням на обставини, які встановлено судовим рішенням у справі №487/3522/24, вказав, що податковим органом не доведено вини фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач акцентує увага на тому, що висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення не позбавляють адміністративний суд, який розглядає справу по суті, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку. Решта доводів апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 08.08.2024 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №901.

Не погодившись із вищеозначеним індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Отже, зміст наведених законодавчих приписів свідчить про імперативне запровадження заборони на продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

За фактичними обставинами справи, 25.03.2024 працівником Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №361641.

Як зазначено у вказаному протоколі, 25.03.2024 о 10год 45хв., знаходячись на своєму робочому місці в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме цигарок «Winston XS», вартістю 95грн., неповнолітньому ОСОБА_2 , чим порушила правила торгівлі тютюновими виробами та вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

Апеляційним адміністративним судом установлено, що матеріали з приводу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення для вирішення питання щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності було скеровано до адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради.

16.04.2024 адміністративною комісією Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради прийнято постанову №374 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800грн.

Не погодившись із притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою про скасування постанови від 16.04.2024 №374.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.07.2024 у справі №487/3522/24 адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Постанову адміністративної комісії при Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №374 від 16.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 156 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 гривень -скасовано, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.07.2024 у справі №487/3522/24 набрало законної сили.

У вищенаведеному судовому акті установлено відсутність належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів неповнолітньому.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІI передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Одночасно, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас, для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 №161/4497/16-а, від 24.12.2019 у справі №360/403/19, від 13.10.2020 у справі №809/1185/16, від 21.05.2020 у справі №819/1699/16, від 23.06.2022 у справі №813/2265/17 та від 12.12.2022 у справі №820/1767/18.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що встановлені у рішенні Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.07.2024 у справі №487/3522/24 преюдиційні обставини, податковим органом не спростовано.

Отже, обставини, встановлені судовим рішенням у справі №487/3522/24, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Між тим, слід відмітити, що підставою для прийняття оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.08.2024 №901 слугували ті ж самі матеріали Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, на підставі яких прийнято постанову від 16.04.2024 №374 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800грн., яка у свою чергу була предметом дослідження у справі №487/3522/24.

З урахуванням установлених фактичних обставин справи колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє довід скаржника стосовно ненадання судом першої інстанції оцінки правовідносинам по суті заявлених позовних вимог, адже за наслідком дослідження оскаржуваного судового акту колегією суддів установлено, що окружним адміністративним судом таким обставинам оцінка надавалась.

Водночас, здійснюючи оскарження рішення суду в апеляційному порядку суб`єктом владних повноважень не наведено жодних доводів стосовно неправильності висновків суду першої інстанції в досліджуваній частині правовідносин.

Вищенаведене у повному обсязі спростовує викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8918/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.08.2024 №901 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов