Справа № 380/12149/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/12149/25 пров. № А/857/27085/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.

за участі секретаря судового засідання: Березюка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року (головуючий суддя: Кедик М.В., місце ухвалення - м. Львів) про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Експо», про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, -

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області, 16.06.2025 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Експо», у якому просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ТОВ «Тім Експо» Рудому Артуру Володимировичу.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позов Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Експо», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що така є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є: наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень; не сплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. Податкову вимогу № 0-1301 від 26.07.2024 направлено на адресу ТзОВ «Тім Експо». Згідно п. 42.5 ПК України податкова вимога № 0-1301 від 26.08.2024 вважається належним чином врученою 14.08.2024. Відповідно до абзацу 2 частини 2, частини 5 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Отже, як вбачається із викладеного, податковий борг ТзОВ «Тім Експо» не було погашено протягом 240 календарних днів з моменту вручення 14.08.2024 податкової вимоги. Відповідно 240 календарних днів для сплати податкового боргу сплинули 10.04.2025. Згідно абзацу 2 частини 2, частини 5 статті 122 КАС України до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Відповідно тримісячний строк необхідно відраховувати з 10.04.2025. Враховуюче вищенаведене, ГУ ДПС у Львівській області звертається до суду з цим позов в межах строку визначеного ст. 122 КАС України.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах заява або позовна заява має бути подана виключно з підстав, визначених п. 87.13 ст. 87 ПК України, та в разі її подання з дотриманням вимог ч. 2 ст. 283 КАС України, тобто у строк не більше 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду. Оскільки, 240-ий день з дня вручення податкової вимоги форми Ю № 0-1301 від 26.07.2024 закінчився 10.04.2025, то строк звернення до суду із цим позовом сплив 11.04.2025. Згідно з частиною п`ятою статті 270 КАС України, днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду. За таких обставин, оскільки позовна заява подана з пропуском встановленого процесуальним законом строку звернення до суду, який в силу приписів ст. 270 КАС України не може бути поновлений, остання підлягає залишенню без розгляду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно п. 20.1.35 прим.2 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.

У відповідності з абз. 1 п. 87.13 ст. 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу. Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.

Як вказував суд першої інстанції в ухвалі від 16.06.2025 залишаючи позовну заяву без розгляду, у спірних правовідносинах заява або позовна заява має бути подана виключно з підстав, визначених п. 87.13 ст. 87 ПК України, та в разі її подання - з дотриманням вимог ч. 2 ст. 283 КАС України, тобто у строк не більше 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Частина 2 статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно п. 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 283 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів, зокрема частиною другою визначено, що заява податкового органу подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України. Отже, підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є: наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень; не сплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

У постанові від 12.09.2024 у справі № 120/2322/24 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що норми ст. 289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку ст. 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку.

При цьому, такий висновок був сформований Верховним Судом в контексті того, що приписи ст. 283 КАС України встановлюють право податкового органу на звернення до суду із заявою (а не з позовною заявою як це передбачено ст. 289-2 КАС України) щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України, і строк звернення до суду з такою заявою є обмеженим - протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Разом з тим, висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2024 у справі № 120/2322/24 правова позиція не свідчить, що до поданих контролюючим органом у порядку ст. 289-2 КАС України позовів взагалі не застосовуються строки звернення, оскільки, як вказав суд касаційної інстанції, такі позовні заяви повинні відповідати вимогам, які передбачені загальними нормами КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України містить застереження. Зокрема, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

При цьому, ПК України не містить жодної норми права, якою було б врегульоване питання щодо строку звернення до суду з вищевказаними вимогами.

Отже, в цьому випадку суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання строку звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою щодо обмеження права керівника платника податків на виїзд за кордон регламентується приписами абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України і, відповідно, становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають контролюючому органу право на пред`явлення визначених законом позовних вимог.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі № 140/26462/23 та у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України дійшов аналогічних висновків, які є обов`язковими до застосування судом.

Із змісту матеріалів справи видно, що підставою для звернення контролюючого органу до суду є наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Експо», керівником якого є ОСОБА_1 , податкового боргу в сумі 13 075 732,94 грн, який не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Податкову вимогу № 0-1301 від 26.07.2024 направлено на адресу ТзОВ «Тім Експо».

Згідно п. 42.5 ПК України податкова вимога № 0-1301 від 26.08.2024 вважається належним чином врученою 14.08.2024.

Отже, як вбачається із викладеного, податковий борг ТзОВ «Тім Експо» не було погашено протягом 240 календарних днів з моменту вручення податкової вимоги, яка вважається датою 14.08.2024.

Відповідно 240 календарних днів для сплати податкового боргу сплинули 10.04.2025.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Відповідно тримісячний строк необхідно відраховувати з 10.04.2025.

Враховуюче вищенаведене ГУ ДПС у Львівській області звернулося до суду з цим позов у межах строку визначеного ст. 122 КАС України.

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 320 КАС України.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 320, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити повністю.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/12149/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська

У зв`язку з перебуванням судді Заверухи О.Б. у відрядженні з 26.09.2025 по 27.09.205 та у відпустці з 29.09.205 по 12.10.2025 повний текст судового рішення складено та підписано 13.10.2025.