Справа № 260/3316/25
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2025 рокум. Ужгород№ 260/3316/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 про продовження строку дії відстрочки від 10.01.2025 року; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від 28.01.2025 року з урахуванням висновків суду про те, що ОСОБА_1 має право на відстрочку згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він є студентом у «Вищій школі внутрішньої безпеки у Лодзі». На цій підставі 05 липня 2024 року територіальний центр комплектування та соціальної підтримки погодив відстрочку від призову на військову службу. 10 січня 2025 року для продовження дії відстрочки позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про продовження дії відстроки, до якої долучені всі необхідні документи. Незважаючи на це, відповідач у встановлений законодавством строк по суті заяву не розглянув та не прийняв жодного рішення щодо неї, чим порушив права позивача.

19 червня 2025 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зокрема, зазначив, що копії поданих позивачем до заяви документів не були засвідчені в установленому законом порядку. У зв`язку з чим позивача було повідомлено про необхідність особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 з повним переліком документів, що підтверджують право на відстрочку від призову.

11 липня 2025 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, в яких вважає неправдивими твердження відповідача про долучення незавірених копій документів. При цьому звертає увагу суду на те, що відповідач не надав жодних доказів направлення позивачу листа-відповіді №2218 від 04.02.2025. Окрім того, зазначає, що відповідач, всупереч своїм обов`язкам, не звертався із запитом до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, не використав інформацію з публічних електронних реєстрів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним.

Відповідно до підтвердження про прийом іноземця на навчання від 28.05.2024, ОСОБА_1 був прийнятий у період з 01.06.2024 по 30.09.2027 на стаціонарне навчання І ступеня в дуальній формі за напрямком навчання «Внутрішня безпека» в Вищу школу внутрішньої безпеки в Лодзі.

У зв`язку з вищезазначеним ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі ІНФОРМАЦІЯ_6 ) погодив надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підстав п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на весь період мобілізації (з підтвердженням через 6 місяців). Вказана обставина підтверджується довідкою №В32/21 від 05.07.2024, виданою ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії електронного військово-облікового документа із застосунку «Резерв+» така відстрочка діяла до 25 березня 2025 року.

10 січня 2025 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву, в якій просив продовжити строк дії відстрочки, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Відповідно до тексту такої заяви ОСОБА_1 надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_6 також належним чином завірені копії паспорта громадянина України, витягу (військово-облікового документа) з застосунку «Резерв+» від 30.12.2024 та довідки №В32/21 від 05.07.2024.

Про результати розгляду заяви та прийняте рішення ОСОБА_1 просив повідомити письмово за зазначеною в заяві адресою.

Відповідно до змісту листа №2218 від 04.02.2025, ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив ОСОБА_1 про необхідність особистого звернення до комісії при РТЦК із заявою за формою, визначеною у додатку 4, до якої додати документи, що підтверджують право на відстрочку або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, додавши копію чинного військово-облікового документа.

Однак докази направлення такої відповіді позивачу матеріали справи не містять.

У зв`язку з відсутністю відомостей про розгляд заяви від 10.01.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із адвокатським запитом №3/15-04/25 від 15.04.2025, в якому просив надати інформацію про результати розгляду такої. Адвокатський запит був скерований на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, однак позивач стверджує, що відповіді на нього не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду поданої ним заяви про відстрочку від призову на військову службу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закону №2232) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час. Пунктом 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону №2232 громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Мобілізація, в розумінні ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543), комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 ст. 4 Закону №3543 встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону №3543, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною 1 ст. 22 Закону №3543 передбачено обов`язок громадян: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Позивач вважає, що має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 1 ч. 3 статті 23 Закону №3543, з огляду на що звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 з відповідною заявою.

Так, п. 1 ч. 3 статті 23 Закону №3543 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 23 Закону №3543 перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до п.1. якого, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з нормами п. 11 вказаного положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

16 травня 2024 року Кабінет Міністрів України постановою №560 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

П. 56 Порядку №560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з п. 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до п. 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

П. 60 Порядку №560 визначено, що Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується автоматично, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.

У разі неможливості провести перевірку наявності у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Центральне управління або регіональні органи СБУ чи відповідний підрозділ розвідувальних органів) повідомляє такому військовозобов`язаному засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про необхідність надання ним відповідних підтвердних документів для продовження раніше наданої відстрочки.

Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.

Суд встановив, що подана ОСОБА_1 заява про продовження дії раніше наданої відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_8 по суті розглянута не була, а одне з передбачених п. 60 Порядку №560 рішень не прийнято.

Натомість за результатами розгляду поданих позивачем разом із заявою документів ІНФОРМАЦІЯ_8 листом №2218 від 04.02.2025 повідомив про необхідність особистого звернення до комісії із заявою та підтверджуючими документами.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин (п. 19 ч .1 ст. 4 КАС України).

Разом з цим, відповідач у відповідь на заяву позивача про продовження дії раніше наданої відстрочки направив лист, в якому зазначив про неможливість задоволення заяви у зв`язку з необхідністю безпосередньої участі особи в належному оформленні відстрочки. Такий лист носить інформативний характер та не є індивідуальним актом в розумінні норми КАС України.

Отже, відповідач за результатами розгляду поданої позивачем заяви не прийняв будь-якого рішення, передбаченого п. 60 Порядку №560, та не вирішив питання про можливість надання позивачу відстрочки від призову на військову службу. При цьому суд вважає безпідставними роз`яснення відповідача про необхідність особистої участі військовозобов`язаного при поданні відповідних документів, оскільки такі не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Суд також відхиляє твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 долучив до заяви незасвідчені в установленому порядку копії, що перешкоджало розгляду поданої заяви, оскільки жодних доказів зазначеного відповідач не надав.

Так, відповідно до встановленого процесуального обов`язку, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до тексту заяви про продовження дії відстрочки від 10.01.2025 ОСОБА_1 надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_6 належним чином завірені копії паспорта громадянина України, витягу (військово-облікового документа) з застосунку «Резерв+» від 30.12.2024 та довідки №В32/21 від 05.07.2024.

Заявляючи про ненадання позивачем завірених копії доданих до заяви документів, відповідач долучив до поданого до суду відзиву їх копії, що не дозволяють належним чином встановити обставину, яка ним стверджується.

З метою повного та всебічного з`ясування такої обставини суд ухвалою від 19.09.2025 витребував від ІНФОРМАЦІЯ_6 оригінал заяви ОСОБА_1 про продовження строку дії відстрочки від 10.01.2025 з долученими до неї додатками.

На виконання такої ухвали відповідач у поданих додаткових поясненнях повідомив про неможливість надання витребуваних документів з огляду на втрату оригіналу заяви ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В розумінні ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Так, стверджуючи про втрату оригіналу заяви ОСОБА_1 від 10.01.2025 відповідач жодних доказів не надав, тому з огляду на вищезазначені процесуальні норми суд вважає таку обставину не доведеною.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 та ч. 9 ст. 80 КАС України, а також надані позивачем докази суд вважає доведеним факт подання ОСОБА_1 разом із заявою про продовження строку дії відстрочки належним чином завірених копій документів.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Оскільки відповідно до змісту листа №2218 від 04.02.2025 єдина підстава для не здійснення розгляду заяви позивача про продовження строку дії відстрочки була порушення, на думку відповідача, порядку звернення, що в ході розгляду даної справи не знайшло свого підтвердження, суд вважає протиправною таку бездіяльність відповідача. З огляду на зазначене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи питання належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача суд враховує, що спір в цій адміністративній справі виник з приводу не розгляду у встановленому законом порядку заяви від 10.01.2025. Тому з врахування вказаного суд вважає опискою зазначення в п. 3 прохальної частини позовної заяви прохання зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2025 та вважає за можливе позов задовольнити з урахуванням такої.

Однак не підлягає задоволенню позовна вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки з урахуванням висновків суду про те, що останній має право на відстрочку згідно з п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З цього приводу суд зазначає, що спір в цій справі стосується не розгляду по суті заяви від 10.01.2025 з мотивів неналежного звернення позивача за отриманням відстрочки від призову. Тобто фактично ІНФОРМАЦІЯ_8 не розглядав по суті питання наявності підстав для надання позивачу відстрочки, оскільки вважав, що ОСОБА_1 не дотримався порядку подання такої заяви. Оскільки вирішення питання наявності у військовозобов`язаного права на відстрочку та достатності поданих при зверненні документів повинен в першу чергу вирішувати уповноважений орган, суд не може перебирати на себе такі повноваження. Відповідно до положень КАС України, завданням суду є перевірка правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Здійснюючи судочинство, суд не вправі підміняти уповноважений орган на прийняття рішень орган та вчиняти замість нього владно-управлінські функції.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, у зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати зі сплати судового збору у розмірі 986,40 грн. Доказів здійснення інших витрат матеріали справи не містять. Тому з огляду на часткове задоволення позову з відповідача необхідно стягнути 657,60 грн судових витрат.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про продовження строку дії відстрочки від 10.01.2025 року.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про продовження строку дії відстрочки від 10.01.2025 року та за наслідком розгляду такої прийняти вмотивоване рішення.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 657,60 (Шістсот п`ятдесят сім гривень 60 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін