Справа № 160/23169/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
12 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке було оформлене повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 (код НОМЕР_1 ) від 19.07.2025 року за №2304;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код НОМЕР_1 ) надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абз. 1 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувану вищої освіти, докторанту, який навчається за денною формою здобуття освіти.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є аспірантом (здобувачем вищої освіти освітньо-наукового рівня доктора філософії) денної форми навчання Класичного приватного університету, що підтверджується наказом про зарахування та довідками університету. Зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», він не підлягає призову. Незважаючи на подання позивачем заяви та всіх наявних документів, ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколом від 17.07.2025 року № 12 ухвалив рішення про відмову у наданні відстрочки, мотивуючи це відсутністю довідки з ЄДЕБО за формою, визначеною додатком 9 до Порядку № 560. Позивач наголошує, що надання відстрочки пов`язане з фактом навчання, а не лише з формою довідки, при цьому, університет тимчасово позбавлений технічної можливості формувати довідки через перевірки МОН. Також, позивач посилається на невиконання комісією обов`язку самостійно перевірити його статус через публічні реєстри. Отже, позивач вважає рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, даною ухвалою витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення, а також копії всіх документів, що стали підставою або були прийняті до уваги під час прийняття рішення, що оскаржується.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі в електронний кабінет відповідача 18.08.2025р.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проте, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до витягу із наказу Класичного приватного університету №76 від 03.10.2023 року, ОСОБА_1 зарахований до складу аспірантів денної форми навчання в аспірантуру Класичного приватного університету терміном на чотири року з 03.10.2023 р. по 22.03.2027 р. за спеціальністю 281 Публічне управління та адміністрування.
Університет надав позивачу довідку № 3928 від 24.06.2025 року, в якій вказав, що через запровадження МОН перевірки дотримання законодавства, Класичний приватний університет наразі позбавлений технічної можливості формувати довідки за формою, визначеною Додатком 9 до Порядку № 560. Зазначив, що після зняття Міністерством освіти і науки України технічних обмежень щодо можливості формування довідок за формою, визначеною додатком 9 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації за даними ЄДЕБО, вказана довідка буде сформована та видана здобувану вищої освіти на третьому освітньо-науковому рівні освіти.
Замість довідки про здобувачів вищої освіти за даними ЄДЕБО відповідно до форми, визначеної додатком 9 до Постанови КМУ № 560 від 16.06.2024 року, Класичним приватним університетом позивачу видано Витяг з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформація про навчання від 24.06.2025 року.
Згідно з довідкою Класичного приватного університету № 3930 від 24.06.2025 року, ОСОБА_1 з 03.10.2023 року відповідно до наказу №76 від 03.10.2023 року, зарахований до аспірантури Класичного приватного університету і дійсно навчається на другому курсі (денна форма навчання) за спеціальністю 281 Публічне управління та адміністрування. Строк закінчення аспірантури - 22 березня 2027 року.
Такі дані вказанні також у Довідці Класичного приватного університету № 3936 від 24.06.2025 року, яка видана позивачу для подання до ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 .
02.07.2025 року ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 цінним листом з описом вкладення була відправлена заява від 30.06.2025 року про надання йому відстрочки. У вказаній заяві позивачем повідомлено про те, що він є особою, яка на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. До заяви було додано оригинали: виписки з ЄДЕБО про навчання особи від 24.06.2025р., довідки №3930 про зарахування до аспірантури, довідки №3936, Додаток 20 від 24.06.2025р. про навчання, витягу з наказу № 3932 від 24.06.2025р., довідки 3928 від 24.06.2025 про здобувана вищої освіти.
Як зазначив позивач, станом на 23.07.2025 року ОСОБА_1 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації не була оформлена, відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 не надана.
23.07.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 представником позивача направлено адвокатський запит, в якому він просив повідомити результати розгляду заяви про надання відстрочки ОСОБА_1 та надати відповідні документи.
У відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 30.07.2025 р. № 30.07.2025 року на адвокатський запит було зазначено, що відповідно до постанови КМУ від 16.05.2024 р. № 560, ІНФОРМАЦІЯ_4 проінформував про розгляд заяви громадянина України ОСОБА_1 , яка зареєстрована в діловодстві 10.07.2025 р. під номером 2463 в телефонному режимі та шляхом направлення Повідомлення від 19.07.2025 року за №2304 про рішення комісії на електрону адресу зазначену у заяві. Також, повідомлено, що для вирішення питання щодо відстрочки війскозобов`язаному ОСОБА_1 необхідно особисто з`явитися в короткий час до ІНФОРМАЦІЯ_6 та подати заяву на відстрочку, виконавши вимоги чинного законодавства.
Як зазначив у позові позивач, ніхто з працівників відповідача ОСОБА_1 в телефонному режимі про розгляд заяви про надання відстрочки не повідомляв.
Повідомлення від 19.07.2025 року за № 2304 про рішення комісії на електрону адресу ОСОБА_1 було відправлено 30.07.2025 р. У вказаному повідомленні № 2304 від 19.07.2025 р. відповідачем повідомлено позивача про те, що протоколом від 17 липня 2025 року № 12 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, вказавши причину відмови: відсутність довідки з ЄДЕБО.
З огляду на вищевикладене, позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, а тому, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувані професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Згідно з п. 1, 8, 9, 11 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, крім іншого: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Крім того, Порядком № 560, зокрема, визначено процедуру надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.
На підставі п.п.56, 57 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до п.58, 60 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Отже, станом на сьогодні, рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації приймається комісією, створеною при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), за наслідками розгляду відповідних документів військовозобов`язаних.
З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що відповідач для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить ухвалення рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача документів, які дають підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, повинен був за наслідком розгляду цих документів ухвалити рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, проте, відповідачем було надіслано позивачу повідомлення від 19.07.2025 №2304, в якому вказано, що за результатами розгляду його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу за протоколом від 17.07.2025 №12 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у зв`язку із не наданням довідки з ЄДЕБО.
Зокрема, згідно із Додатком №5 до Порядку № 560, до переліку документів, які подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» (далі Порядок №560 від 16.05.2024 року), для вище зазначеної категорії осіб, які мають таке право, вказані такі документи, які підтверджують право на відстрочку: довідка про здобувана освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря- інтерна.
Суд встановив, що позивач є студентом третього освітньо наукового рівня вищої освіти ступеня доктора філософії денної форми навчання з 03 жовтня 2023 року (наказ №76 від 03.10.2023). Строк закінчення аспірантури - 22 березня 2027 року. Ці дані підтверджуються документами, виданими Класичним приватним університетом, а саме: Витягом з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформація про навчання від 24.06.2025 року, Довідкою № 3930 від 24.06.2025 р., Довідкою № 3936 від 24.06.2025 р., Довідкою № 3928 від 24.06.2025 р. щодо неможливості формування довідки з ЄДЕБО.
Суд зазначає, що вказані документи свідчать про дотримання позивачем вимог частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", зокрема щодо послідовності здобуття вищої освіти в межах освітніх рівнів, визначених частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту". Також, зазначена довідка №3928 від 24.06.2025 року прямо підтверджує, що позивач є здобувачем освіти та дійсно навчається у Класичному приватному університеті зі спеціальності 281 публічне управління та адміністрування.
При цьому, довідка №3936 від 24.06.2025 року прямо підтверджує, що ОСОБА_1 є здобувачем освіти та дійсно навчається у Класичному приватному університеті на денній формі навчання. У тексті довідки окремо зазначено, що вона видана для подання в ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , що додатково підтверджує її цільове призначення та достовірність поданої інформації відповідачу, де позивач перебуває на військовому обліку.
Відповідно доп. 15-1 Порядку №1487, до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У абз. 2 ч.7 рішення Конституційного Суду у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень частини третьої статті 53 Конституції України "держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах" (справа про доступність і безоплатність освіти) № 5-рп/2004 від 04.03.2004 року, вказано, що на виконання положень статті 23 Конституції України, якими гарантується право людини на вільний розвиток своєї особистості, та частини третьої статті 53 Конституції України у законах України про освіту закріплено право на вільний вибір форми здобуття вищої освіти, виду вищого навчального закладу, напряму підготовки і спеціальності.
Згідно із абз.3 пп. 4.2 п.4 вище згаданого рішення Конституційного суду, виходячи із змісту поняття "доступність", яке вживається у положеннях Основного Закону України, відповідних законах про освіту, інших нормативно-правових актах, Конституційний Суд України вважає, що доступність освіти за конституційно правовим смислом необхідно розуміти так, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості реалізувати це право.
Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 3 Закону України "Про освіту", кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про вищу освіту", академічна мобільність - можливість учасників освітнього процесу навчатися, викладати, стажуватися чи проводити наукову діяльність в іншому закладі вищої освіти (науковій установі) на території України чи поза її межами.
Враховуючи, що позивач реалізує своє право на вищу освіту ступеня доктора філософії денної форми третього освітньо-наукового рівня навчання в Класичному Приватному університеті, та має всі необхідні документи, що підтверджують його статус студента, він є здобувачем вищої освіти в розумінні національного законодавства України. Також, суд зазначає, що наявність відповідних обмежень у освітнього закладу, внаслідок яких відсутня можливість видати довідку про здобувача освіти, не може впливати на законодавчо встановлене право особи в отриманні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у зв`язку зі здобуттям відповідного рівня освіти, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 23 "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Крім того, суд зазначає, що комісія ТЦК та СП, відповідно до зазначених вище законодавчих норм, не була позбавлена можливості самостійно перевірити законність підстав для надання відстрочки, зокрема, використати інформацію з публічних електронних реєстрів, отже, відмова відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є безпідставною та необгрунтованою.
Суд вважає, що відповідач належним чином не надав оцінку обставинам, викладеним у наданих позивачем додатках до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а відтак, прийняте рішення за результатами розгляду такої заяви є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Водночас, у цій справі суд не надає оцінку факту наявності чи відсутності у позивача права на відстрочку від військової служби на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки наділений лише повноваженнями перевірити правильність дій чи бездіяльності посадових осіб територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у спірних правовідносинах у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи необґрунтованість оскаржуваної відмови відповідача у наданні відстрочки, з підстав відсутності довідки встановленої форми, для захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.06.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 частини 3 статті 23 Закону №3543- XII та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків* встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке оформлене повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 (код НОМЕР_1 ) від 19.07.2025 року за №2304.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення за результатами розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову у наданні такої відстрочки, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник