Справа № 160/1970/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1970/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 в адміністративній справі №160/1970/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

04.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 04.04.2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом.

Від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 в адміністративній справі №160/1970/25 клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду,- задоволено. Залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду, та прийняти нову постанову, якою справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що ним не було отримано рішення контролюючого органу за результатом розгляду його скарги, та у наданій ГУ ДПС у Дніпропетровській області доказ направлення рішення від 18.09.2024 року не містить жодної інформації щодо фактичної дати вручення або повернення листа, що унеможливлює встановлення точного строку, з якого слід обчислювати початок перебігу процесуального строку для звернення до суду з відповідним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Залишаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що доводи представника позивача за зустрічною позовною заявою про поважність причин пропуску строку для звернення із зустрічною позовною заявою є необґрунтованими.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При зверненні до суду з зустрічною позовною заявою 02.04.2025 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.05.2024 року позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що 6-ти місячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строки звернення до суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

За змістом пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними визначено Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270).

Відповідно до пункту 81 Правил № 270 в редакції, чинній станом на дату направлення поштового відправлення на адресу позивача, рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що рішення , адресовані контролюючим органом платнику податків вважається належним чином врученими, якщо вони надіслані за податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані адресатом, а у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ, - документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Водночас, згідно статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з якими, оскаржувані податкові повідомлення рішення від 22.05.2024 року були направлені ГУ ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , проте місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Щодо повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги №32925/6 від 30.08.2024 на податкові повідомлення-рішення від 22.05.2024 №1-0465-UA0053443, від 22.05.2024 року №1-0465-UA0053443, від 22.05.2024 року №1-0465 UA0053443, колегією суддів встановлено наступне.

Так, рішення ДПС України від 18.09.2024 №28153/6/99-00-06-01-03-06 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на податкові повідомлення-рішення від 22.05.2024 №1-0465-UA0053443; від 22.05.2024 року №1-0465-UA0053443; від 22.05.2024 року №1-0465 UA0053443 було направлено за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно наданої ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підтвердження своєї позиці довідки Укрпошти про дату та причини повернення листа з відміткою «за закінченням терміну зберігання» відсутня будь-яка дата, що унеможливлює встановити передбачений п. 42.5 статті 42 Податкового кодексу України день вручення платнику податків рішення від 18.09.2024 ДПС України за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на податкові повідомлення-рішення від 22.05.2024.

Отже, надане ГУ ДПС у Дніпропетровській області рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке, на його переконання, підтверджує факт отримання ОСОБА_1 рішення ДПС України від 18.09.2024, не є належним у цій справі доказом, оскільки воно не містить відомостей щодо документу, який відправлявся за цим рекомендованим повідомленням та дату повернення поштового відправлення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково врахував надане контролюючим органом рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, як доказ отримання позивачем рішення ДПС України від 18.09.2024 та, на цій підставі дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що слугувало підставою для залишення позову без розгляду.

Більше того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція суду, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 312, 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 в адміністративній справі №160/1970/25 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 в адміністративній справі №160/1970/25 - скасувати.

Справу № 160/1970/25 направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова