Справа № 160/16145/25
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/16145/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року (суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які призвели до порушення принципу недискримінації у його діяльності, а саме до того, що ОСОБА_1 , як представник дискримінованої групи громадян України (євреїв та неєвреїв, асоційованих із ними), які виїхали на постійне місце проживання в Ізраїль, перебуває у ситуації забороненої дискримінації щодо інших пенсіонерів, що проявляється у виключенні позивачки, всупереч Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з кола осіб, яким проводяться індексація, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, протиправними;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області негайно припинити дискримінацію;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити ОСОБА_1 до кола осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проводить індексацію, автоматично масові перерахунки та доплати та надбавки до пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату з 07.10.2009 по теперішній час пенсії позивачки, виходячи з наявного та достатнього на момент призначення пенсії за вислугу років зі зниженням пенсійного віку (в 1999 році) стажу роботи ОСОБА_1 , в розмірі на момент здійснення її виплати, відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251 та від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в чинній редакції на момент виконання судового рішення, та здійснити виплату різниці з вирахуванням виплаченої майнової шкоди та сплачених сум відповідачем, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області усунутись від опрацювання справи позивачки з позначкою «Ознака роботи» «Працює» та скасувати позначку «Працює» в пенсійній справі ОСОБА_1 .

ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 залишено позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачці надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 5 813,76 грн.

17.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненою позовною заявою, поданою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно знаходження громадянки ОСОБА_1 представниці дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом скасування всіх змін, внесених відповідачем до електронної пенсійної справи позивачки в режимі «макетної обробки», як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема вказаних у розрахунках в листі відповідача від 20.02.2025 року №9064-960/М-01/8-0400/25 та в протоколі розрахунку від 24.02.2021 та від 02.03.2021.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області застосувати до позивачки загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або «макетного» втручання в електронну пенсійну справу

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити позивачку до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розробити та впровадити заходи щодо недопущення подальшої дискримінації громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема позивачки, у тому числі шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями, проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії позивачки починаючи з 07.10.2009 відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 та від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду, шляхом надання до суду документу про доплату судового збору у розмірі 7 751,68 грн.

25.06.2025 на виконання ухвали суду від 19.06.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою.

В даній заяві представник позивача зазначив, що позивач оскаржує бездіяльність з питань дискримінації позивача, яка полягає у застосуванні до позивачки не передбаченого законодавством порядку розрахунку пенсії, із протиправним втручанням та безпідставним внесенням змін до її електронної пенсійної справи в режимі «макетної обробки», без використання стандартних алгоритмів розрахунку пенсії ІКІС ПФУ, у значно меншому розмірі, без автоматичних перерахунків, осучаснення й індексації у розмірі, в порядку та у спосіб, не передбачених чинним законодавством на момент нарахування до виплати, зокрема у розрахунках в листі відповідача від 20.02.2025 №9064-960/М-01/8-0400/25 та в протоколі розрахунку від 24.02.2021 та від 02.03.2021. Усі інші позовні вимоги, у яких позивачка просить зобов`язати відповідача вжити позитивні дії, є похідними від основної вимоги визнання протиправною бездіяльності щодо виявленої дискримінації.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позов повернуто позивачу.

Позивачка, не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху було надано докази сплати судового збору у належному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки, встановлені ухвалою про залишення позовної заяви без руху, а саме позивачем не надано доказів сплати судового збору у повному обсязі, оскільки незважаючи на заявлення однієї позовної вимоги щодо визнання певної бездіяльності або дій відповідача та заявлення декількох вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, які не можуть бути похідними від першої позовної вимоги, не може вважатися в розумінні КАС України та Закону України «Про судовий збір» однією основною вимогою немайнового характеру. Крім того, перша та подальші позовні вимоги стосуються правовідносин, які регулюються різними нормами права, мають відмінні риси та мають відособлений, окремий характер регулювання. В даному випадку подальші вимоги не ґрунтуються на першій вимозі та не є похідними.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з них.

Колегія суддів зазначає, що підставою для залишення позовної заяви без руху та в подальшому продовження строку на усунення недоліків стало те, що з урахуванням уточненої позовної заяви, необхідно було сплатити судовий збір за 9 вимог немайнового характеру, а саме: 8 720,64 грн., а тому розмір судового збору за подачу даного позову становить 7 751,68 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки системний аналізчастини 2 статті 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 540/2321/18, від 16.04.2018 у справі № 826/10288/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 9901/67/20, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

В даному випадку предметом позову є визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно знаходження громадянки ОСОБА_1 представниці дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю у ситуації забороненой дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами.

Крім того, у позові наголошено тим, що ця заборонена дискримінація полягає у застосуванні до позивачки не передбаченого законодавством порядку розрахунку пенсії, із протиправним втручанням та безпідставним внесенням змін до її електронної пенсійної справи в режимі «макетної обробки», без використання стандартних алгоритмів розрахунку

пенсії ІКІС ПФУ, у значно меншому розмірі, без автоматичних перерахунків, осучаснення й індексації у розмірі, в порядку та у спосіб, не передбачених чинним законодавством на момент нарахування до виплати, зокрема у розрахунках в листі відповідача від 20.02.2025 року №9064-960/М-01/8-0400/25 та в протоколі розрахунку від 24.02.2021 та від 02.03.2021.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вказані вище позовні вимоги є однією вимогою немайнового характеру, сума судового збору за звернення з якою становить 968,96 грн. В той же час, суд першої інстанції неправильно визначивши кількість позовних вимог, дійшов передчасного висновку про наявність недоліків позовної заяви та підстав для її повернення у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2ст.6 КАС Українитаст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та, як наслідок, неправомірно повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до Полтаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року скасувати.

Справу № 160/16145/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров