Справа № 440/8784/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 р. Справа № 440/8784/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 р. (ухвалене суддею Шевяковим І.С.) по справі № 440/8784/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 13.05.2025 р., поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) реєстраційний номер ФИ-18828862 з урахуванням вимог Закону України «Про звернення громадян»; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним в заяві ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 13.05.2025 р., поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) реєстраційний номер ФИ-18828862 з урахуванням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо ненадання відповіді безпосередньо начальником Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з урахуванням вимог ст. 14 Закону України «Про звернення громадян»; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо нероз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, викладеного у відповіді від 23.05.2025 р. № 64-01-04-Ф-184/61-06.03 з урахуванням вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 13.05.2025 р., поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) реєстраційний номер ФИ-18828862, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 13.05.2025 р. № ФИ-18828862 безпосередньо начальником Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з урахуванням вимог статті 14 Закону України "Про звернення громадян" та щодо нероз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, викладеного у відповіді від 23.05.2025 р. №64-01-04-Ф-184/61-06.03 з урахуванням вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 13.05.2025 р. № ФИ-18828862 з урахуванням вимог статей 14, 19 Закону України "Про звернення громадян" (за підписом начальника Головного управління та з роз`ясненням порядку оскарження відповіді); у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 р. та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 13.05.2025 р. позивачем направлено через «Урядовий контактний центр» звернення ФИ-18828862 особисто начальнику Головного управління ДСНС України у Полтавській області, в якому повідомлено, що за інформацією по адресі: АДРЕСА_1 , відсутні належним чином оформлені документи на земельну ділянку, відсутні документи на об`єкти будівництва, незаконно приєднана електрична мережа та газопостачання з водопідведенням та незаконними врізками у мережі. За інформацією, гр. ОСОБА_2 та його спільники незаконно здійснюють будівельні роботи, тривалий час, порушуючи всі будівельні норми та стандарти, адже побудувались за інформацією на «Газовій трубі, високого тиску», без дозвільних документів, погоджень ДСНС та ряду висновків, адже наражено на небезпеку людей. У зв`язку з вищевикладеним, позивач вимагав ініціювати проведення перевірок за адресою: АДРЕСА_1 , щодо законності дій гр. ОСОБА_2 з використання земельної ділянки, оформлення, проектно-технічної документації, сплати обов`язкових платежів, законності будівництва та розташованих об`єктів нерухомості, без реєстраційних та дозвільних документів та законності оформлення та споживання електричної енергії, газу, водопостачання, без проектної документації, оформленої належним чином на власника, та вразі виявлення порушень, вимагав винних осіб притягнути до адміністративної чи кримінальної відповідальності, винних осіб з винесенням приписів та знесень самовільних будівництв. Також позивач зазначив, що вказані та інші порушення Закону, трапились в наслідок повної бездіяльності зі сторони посадових осіб Терешківської сільської ради, які тривалий час не вжили жодного, заходу реагування. У зв`язку з вищевикладеним, позивач вимагав негайно створити відповідні комісії та вжити комплексних заходів реагування на ряд порушень, вчинених гр. ОСОБА_2 та його спільниками. Копію вказаного звернення просив направити до генеральної прокуратури на факти завуальованої Корупції та Хабарництва. Також позивач просив з`ясувати законність знаходження за вказаною адресою ОСОБА_2 та інших осіб, які незаконно використовують земельну ділянку та набудували об`єкти нерухомості, без відповідних документів, які необхідно знести, як самовільні будови з притягненням, винних до відповідальності. Відповідь просив надати змістовну та ґрунтовну по кожному факту, окремо з постановкою справи на особистий контроль.

14.04.2025 р. Державною службою України з надзвичайних ситуацій звернення ОСОБА_1 надіслано для опрацювання та підготовки відповіді заявнику до Головного управління ДСНС України у Полтавській області.

За результатами розгляду вищевказаного звернення 13.05.2025 р. реєстраційний № ФИ-18828862 ГУ ДСНС у Полтавській області позивачу надано відповідь від 23.05.2025 р. № 61-01-04-ф-184/61-06.03 "Про розгляд звернення", в якій зазначено, що Головним управлінням у межах компетенції опрацьовано звернення стосовно порушень протипожежних вимог будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта по АДРЕСА_1 . При виїзді за вказаною адресою встановлено, що інформація, викладена у зверненні, стосується будівництва індивідуального житлового будинку та території домоволодіння громадянина ОСОБА_3 . Відповідно до ч. 1 статті 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та/або його територіальні органи (у разі їх утворення) не здійснюють заходи державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо приватного житла, індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, індивідуальних гаражів та територій, на яких вони розташовані, у тому числі які будуються (крім тих, що використовуються для провадження господарської діяльності). Враховуючи зазначене, заявника повідомлено, що питання, порушені у зверненні ОСОБА_1 , не належать до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (ДСНС України).

Відповідь від 23.05.2025 р. підписана заступником начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління ДСНС України у Полтавській області.

Позивач, вважаючи, що відповідачем при розгляді його звернення допущено протиправну бездіяльність, звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (в подальшому Закон № 393/96, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно із ч. ч. 1, 6, 7 ст. 5 Закону № 393/96, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Статтею 15 Закону № 393/96 встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно із ст. 19 Закону №393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно із ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в житлових приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фондів, фонду житлово-будівельних кооперативів та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, житлових приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їхніх власників (співвласників), користувачів або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, крім суб`єктів господарювання, які займаються незалежною професійною діяльністю за місцем проживання та не використовують найману працю, аварійно-рятувальними службами.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо суб`єктів, визначених статтею 65 цього Кодексу, здійснює заходи державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок земельних ділянок, будинків, будівель, споруд, у тому числі тих, що будуються, їх комплексів та/або частин будь-якого призначення та будь-якої форми власності.

Згідно із ч. 1 ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та/або його територіальні органи (у разі їх утворення) не здійснюють заходи державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо приватного житла, індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, індивідуальних гаражів та територій, на яких вони розташовані, у тому числі які будуються (крім тих, що використовуються для провадження господарської діяльності).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що питання законності будівництва, розміщення, реконструкції, технічного переоснащення об`єктів та споруд, інженерних мереж, а також надання дозвільних документів щодо їх будівництва та введення в експлуатацію не входять до компетенції органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Судовим розглядом встановлено, що з метою всебічного та об`єктивного розгляду звернення ОСОБА_1 посадовими особами ГУ ДСНС у Полтавській області вжито заходи реагування - здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що інформація, викладена у зверненні позивача, стосується будівництва індивідуального житлового будинку та території домоволодіння громадянина ОСОБА_3 .

Тобто, у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області відсутні повноваження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) відносно об`єктів нерухомості, розміщених на земельній ділянці ОСОБА_3 , яка належить йому на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , про, що позивачу відповідачем повідомлено листом від 23.05.2025 р.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача від 13.05.2025 р. розглянуте відповідачем по суті, відповідно до вимог Закону № 393/96 та вказана відповідь надана у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 р. по справі № 440/8784/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін