Справа № 569/11005/25
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 569/11005/25 пров. № А/857/35926/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,

представник позивача: не з`явився,

представника відповідача: Кортоус М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року у справі № 569/11005/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,

суддя в 1-й інстанції Балацька О.Р.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі також відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 966140 від 28 квітня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

В позовній заяві вказав, що 17 квітня 2025 року, близько 05:00, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з м. Луцьк до м. Рівне та був зупинений на ТБП-2 інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Данильчуком О.П. Вважає, що інспектор безпідставно вимагав пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, не був учасником ДТП та не перетинав державний кордон. Поліс у позивача на момент зупинки був наявний та пред`явлений інспектору, що підтверджується наявними доказами, однак цей факт інспектором проігноровано.

Заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення позивач зазначає, що під час розгляду справи було порушено вимоги ст.268 КУпАП, матеріали не були належним чином оформлені та досліджені, а відеозаписи, зазначені у постанові, відсутні. На переконання позивача, постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №966140 від 28 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3/2, м. Київ, 03048, на користь ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати. а саме сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Вказує про те, що ОСОБА_1 не було дотримано строку подачі позовної заяви про скасування постанови серії БАД №966140 від 28 квітня 2025 року, оскільки законодавчо обмежений строк оскарження 10 днів з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 06.05.2025 року звернувся із заявою про скасування постанови до т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В., а потім 02.06.2025 року подав адміністративний позов до Рівненського міського суду Рівненської області. Таким чином не дотримався строків для звернення до суду та не обґрунтував поважність причин пропуску строку подання адміністративного позову.

Вказує, що звернення особи до вищого органу зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що підтверджує відсутність підстав для встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом.

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року та прийняти постанову, якою залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови без розгляду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про правомірність прийнятого рішення судом першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року без змін.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що 28.04.2025 року було винесено постанову БАД №966140, з якої вбачається, шо ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме 17.04.2025 року, близько 05:00, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на ТБП-2 інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Данильчуком О.П., не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію та на вимогу поліцейського не пред`явив поліс ОСЦПВВНТЗ чим порушив п. 9.9 б, 2.4 а ПДР України.

ОСОБА_1 06.05.2025 року звернувся із заявою про скасування постанови БАД №966140 від 28 квітня 2025 року до т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В. в якій просив постанову скасувати та надати оцінку діям поліцейського.

Відповідно до супровідного листа УПП у Волинській області від 13.05.2025 року ОСОБА_1 було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання рішення по заяві на постанову у справі про адміністративне правопорушення.

З рішення від 13.05.2025 року вбачається, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 966140 від 28.04.2025, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Данильчуком Олександром Анатолійовичем відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 ст. 126 КУпАП та ст. 125 КУпАП об`єднано за ч. 1 ст. 2 ст. 36 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень залишено без змін та скаргу без задоволення. (а.с.8-9)

З трекінгу статусу відстеження конверту №066 (а.с.15-16), у якому було надіслано рішення від 13.05.2025 року, простежується те, що лист позивачем було отримано 22.05.2025 року. (а.с.13-14)

Відповідно до полісу №ЕР-221444133 страхувальника ОСОБА_1 транспортного засобу OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії даного полісу з 18.06.2024 року по 17.06.2025 включно. (а.с.10)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити в частині скасування оскаржуваної постанови, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Щодо строку звернення до суду, суд першої інстанції вказав, що позивач, звернувшись зі скаргою до вищого органу скористався правом, передбаченим ст. 288 КУпАП.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до п.п. 2.1. ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП необхідним є саме зупинка інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки документів та у разі відсутності у водія відповідних документів, здійснювати притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, пунктом 9.9.б ПДР визначено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуючи постанову серії БАД № 966140 від 28 квітня 2025 року, позивач у позовній заяві покликається на те, що відповідачем, в супереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові та надає докази, що підтверджують факт пред`явлення позивачем стахового полісу на момент складення постанови про адімінстративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративних правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові, враховуючи, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання і мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушень, які описані в оскаржуваній постанові, суд першої інсатнції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушень, про які зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №966140 від 28 квітня 2025 року через відсутність в діях позивача складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Щодо твердження скаржника про няавність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском 10-денного строку на звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Згідно із частиною 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частин 3, 4 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частин 1,2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, повернення позовної заяви, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів на підставі матеріалів справи встановила, що 28.04.2025 року було винесено постанову БАД №966140, з якої вбачається, шо ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 06.05.2025 року звернувся із заявою про скасування постанови БАД №966140 від 28 квітня 2025 року до т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В. в якій просив постанову скасувати та надати оцінку діям поліцейського, проте рішенням т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В. від 13.05.2025 скаргу позивача залишено без задоволення, а постанову БАД №966140 від 28.04.2025 без змін.

Відповідно до трекінгу статусу відстеження конверту №066 (а.с.15-16), у якому було надіслано рішення від 13.05.2025 року, простежується те, що лист позивачем було отримано 22.05.2025 року, а позовну заяву скеровано за допомогою засобів поштового зв`язку 29.05.2025, тобто в межах 10-денного строку.

З урахуванням вказаного на думку колегії суддів позивачем дотримано десятиденний строк як під час звернення до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції зі скаргою, так і до суду, після отримання рішенням т.в.о. начальника УПП у Волинській області капітана поліції Мідліка А.В, що свідчить про відсутність в його діях зловживання процесуальними правами.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника, що звернення позивача до суду відбулось у десятиденний строк після завершення оскарження постанови до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції і саме ці обставини вплинули на строки звернення до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У межах даної справи, суб`єкт владних повноважень не надав доказів, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху чи пропустив строк на звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року у справі № 569/11005/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 14.10.25