Справа № 260/2336/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/2336/24 пров. № А/857/17804/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізка І.М.,

суддів Затолочного В.С.

Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року, прийняте суддею Гебеш С.А., м. Ужгород, за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, у справі № 260/2336/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

у квітні 2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена одноразова грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових потреб за 2022 сум додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 №168 (далі Постанова №168) та індексації;

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2022, обчисливши її розмір із розміру щомісячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 та індексації;

- визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена одноразова грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових потреб за 2023 сум додаткової винагороди передбаченої Постановою №168;

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових потреб за 2023, обчисливши її розмір із розміру щомісячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої Постановою №168.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена одноразова грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб за 2022, індексації грошового забезпечення. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за 2022 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Суд виходив з того, що Постановою № 168 запроваджена додаткова винагорода, яка носить тимчасовий характер. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога на оздоровлення, додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168. Системний аналіз вищенаведених положень законодавства та встановлені обставини у справі дають підстави для висновків, що відповідач В/Ч НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова допомога на оздоровлення не включаються винагороди.

Суд зауважив, що додаткова винагорода, яка передбачена вказаною постановою, має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), тому відсутні правові підстави для її включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна обраховуватися грошова допомога на оздоровлення. Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку підйомної допомоги. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення. З наведених вище мотивів, індексація входить до складу грошового забезпечення, з якого нараховується й допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб. Відтак, оскільки у спірному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер, та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її не включення до обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за 2022.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в частині відмови у задоволенні позову. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині прийняти постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 № 2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Тобто, Законом № 2011-ХІІ чітко визначено, що до складу грошового забезпечення входять винагороди. Під час проходження військової служби позивач отримував місячне грошове забезпечення, до складу якого входили такі складові: «Посадовий оклад (у розмірі згідно Постанови № 704); Оклад за військове звання (у розмірі згідно Постанови № 704); Надбавка за вислугу років (у розмірі згідно Постанови №704); Надбавка за особливості проходження служби (у розмірі згідно Постанови №704); Премія (у розмірі згідно Постанови №704); Додаткова винагорода (у розмірі згідно Постанови №168); Індексація (у розмірі згідно Постанови №1078). Усі ці складові грошового забезпечення відповідач виплачував позивачу щомісячно. Додаткова винагорода, визначена як складова грошового забезпечення Постановою № 168, є невід`ємною складовою грошового забезпечення та фінансується за рахунок видатків саме на грошове забезпечення. Проте, при визначенні розміру спірних виплат, до складу грошового забезпечення відповідач включив лише складові грошового забезпечення визначені Постановою № 704. Така бездіяльність є незаконною та суперечить приписам Закону № 2011-XII.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06.10.2020 по 17.11.2023 проходив військову службу у В/Ч НОМЕР_1 .

Позивач вказує на те, що при розрахунку виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових потреб в 2022 та 2023, до її складу не включено суму додаткової винагороди, яка передбачена Постановою №168 від 28.02.2022. Крім того зазначає, що при розрахунку вказаної допомоги у 2022 не включено також індексацію.

Грошова допомога на оздоровлення позивачу за 2022 відповідачем нарахована та виплачена у розмірі 12794,25 грн, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб у сумі 5936,55 грн, що підтверджується витягом з картки його особового рахунку. Із відзиву на позовну заяву вбачається, що така обчислена без врахування індексації та грошової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Грошова допомога на оздоровлення позивачу за 2023 відповідачем нарахована у розмірі 26146,80 грн та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб у сумі 26146,80 грн, що підтверджується витягом з картки його особового рахунку.

Додаткова винагорода, передбачена п. 1 Постанови №168 є видом грошового забезпечення та є невід`ємною складовою місячного грошового забезпечення, а тому має бути включена в розрахунок при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржено, апеляційний суд переглядає таке в межах апеляційної скарги позивача.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Що ж стосується доводів позивача, наведених в апеляційній скарзі, то варто звернути увагу на те, що Верховний Суд вже висловив правову позицію щодо питання включення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби та грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток.

Так, відповідаючи на зазначене питання Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23 наголосив, що приписи ч.ч.1,14 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги на оздоровлення та допомоги у разі звільнення зі служби.

Положення 4 ст.9 Закону №2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.

Такими нормативно-правовими актами є Постанова №704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, окрім посадового окладу; окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та Порядок №260.

Таким чином, за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс саме до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

За правилами п.6 розділу ХХІІІ Порядку №260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).

Аналогічне виключення стосовно винагород також міститься в п.5 розділу ХХХІІ Порядку №260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, та п.7 розділу XXIV Порядку №260, яким регламентовано умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

У підсумку, Верховний Суд констатував, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію відносно визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому саме положення Порядку №260 унормували приписи Закону №2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги на оздоровлення.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 08.08.2024 у справі №240/26703/23. Такі висновки в подальшому послідовно підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 23.09.2024 у справі №240/33138/23, від 28.10.2024 у справі №240/23483/23, від 07.11.2024 у справах №240/1597/24 та №240/28177/23, від 20.12.2024 у справі №240/21650/23 та від 16.01.2025 у справі №240/31239/23.

За такого правового регулювання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обчислюючи розмір допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач діяв правомірно.

Тотожна правова позиція щодо відсутності підстав для включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислена, зокрема, і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, була вже викладена у постановах Верховного Суду від 28.11.2024 у справі №240/26235/23, від 19.02.2025 у справі №240/32053/23 та від 10.04.2025 у справі №240/2078/24.

Щодо покликання позивача на постанову Верховного Суду від 23 вересня 2024 у справі №240/32125/23, то колегія суддів зазначає, що вважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосованою до правовідносин у зазначеній справі, відповідач при обчисленні розміру таких виплат (компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки), повинен був урахувати суму винагороди, за умови отримання позивачем її перед звільненням.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 260/2336/24, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк