Справа № 160/32957/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 жовтня 2025 року Справа №160/32957/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/32957/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №160/32957/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено, а саме вирішено:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування у відпустці для лікування з 16.08.2023 по 16.09.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування у відпустках для лікування з 16.08.2023 по 16.09.2023.

Рішення набрало законної сили року.

Від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю, в якій заявник просить суд встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення у справі № 160/32957/24 від 10 березня 2025 року, встановити відповідний строк для цього 15-ти дений термін, про що постановити відповідну ухвалу та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень Військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданої заяви, зазначено, що Богунським відділом ДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження за зверненням ОСОБА_1 : ВП № 78333119 від 10.06.2025 з примусового виконання виконавчого листа № 160/32957/24 виданого 15.04.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду 100000 грн., передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування у відпустках для лікування з 16.08.2023 по 16.09.2023. Як було повідомлено Богунським відділом ДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України рішення боржником не виконано та державним виконавцем керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» на боржника було накладено штраф спочатку в розмірі 5100 грн. та повторно в розмірі 10200 грн. 02.10.2025 року державним виконавцем направлено звернення до Житомирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, щодо притягнення відповідальних посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 до кримінальної відповідальності згідно до ч. 2 ст. 382 КК України. Як вбачається з викладеного відповідач повністю ігнорує законні вимоги, державного виконавця та рішення суду.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №160/32957/24 набуло чинності 21.05.2025 року.

Виконавчий лист у справі №160/32957/24 позивачу видано 15.04.2025.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідні положення кореспондовані і в Кодексі адміністративного судочинства України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, виконано відповідачем не в повному обсязі.

Згідно ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.381-1 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст.382 КАС України у заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Згідно з ч.1 ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 3 ст.382-1КАС України визначено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно з ч.6 ст.382-1КАС України ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Частина 2 ст.370 КАС України передбачає невиконання судового рішення підставою для відповідальності, встановленої законом.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним встановити ВЧ НОМЕР_1 30 денний строк для подання звіту про виконання рішення від 10 березня 2025 року у справі №160/32957/24.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241-243, 294, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/32957/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати протягом місяця з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №160/32957/24.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ст.382-3 КАС України.

Суддя Н.В. Турлакова