Справа № 440/4627/19
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4627/19 Провадження № Н/440/11/25
Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

суддів - Кукоби О.О., Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Рибальченко О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Марченко О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 28.10.2019 №1243ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Відділу нагляду за додержанням законів при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України. Поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді з 30.10.2019. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2019 по 19.01.2021 в сумі 539141,40 грн з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та соціальних фондів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2022 касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 скасовано. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 440/4627/19 залишено в силі.

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

В обґрунтування зазначеної заяви вказано, що Рішенням Конституційного Суду України №11-р (ІІ)/2024 від 18.12.2024 у справі №3-157/2023(290/23) визнано неконституційним пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, яка була підставою для звільнення позивача в оскаржуваному наказі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 відкрито провадження за виключними обставинами у справі №440/4627/19 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі №440/4627/19 колегією у складі трьох суддів за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 17.09.2025.

Протокольною ухвалою суду від 17.09.2025 відкладено судове засідання до 30.09.2025 з огляду на задоволення клопотання позивача.

29.09.2025 позивачем подано до суду клопотання про зупинення розгляду справи, а саме: просить зупинити провадження у справі № 440/4627/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до ухвалення рішення Першим сенатом Конституційного Суду України у справі №3-9720-25, предметом конституційного контролю у якій є пункт 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005.

У судовому засіданні 30.09.2025 головуючим суддею поставлено питання щодо роз`яснення прав та обов`язків, позивачем зазначено про обізнаність своїх прав та обов`язків.

У судовому засідання 30.09.2025 позивач просив задовольнити клопотання про зупинення розгляду справи, прокурор не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення розгляду справи відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 30.09.2025 відкладено розгляд справи на 07.10.2025 з технічних причин для забезпечення права сторін приймати участь у розгляді справи в судовому засіданні.

07.10.2025 головуючим суддею поставлено питання щодо роз`яснення прав та обов`язків, представником відповідача зазначено про обізнаність своїх прав та обов`язків.

Позивачем у судовому засіданні 07.10.2025 подано усне клопотання про ознайомлення з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2025, повний текст якої позивач "отримав пізно увечері 06.10.2025, побачив лише зранку". Колегією суддів надано позивачу час для ознайомлення з цією ухвалою суду.

Після ознайомлення з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 позивачем подано усне клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням у ЗСУ на підставі пункту 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому не подано письмового клопотання з доказами в обґрунтування.

З огляду на порушення процесуальних норм, зокрема, у сукупності вимог статей 72, 79, 166, 236 Кодексу адміністративного судочинства України щодо подання заяви про зупинення провадження у справі у письмовій формі з доказами, колегія суддів на місті ухвалила залишити без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі з огляду на порушення процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України щодо подання клопотання у письмовій формі з доказами.

Позивачем подано усне клопотання про оголошення перерви для подання письмового клопотання про зупинення провадження у справі. Колегія суддів на місці ухвалила відмовити у задоволенні клопотання про оголошення перерви, з огляду на достатній час у позивача для підготовки письмового клопотання.

Після відмови у задоволенні клопотання про оголошення перерви позивач залишив залу судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно з приписами частини другої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на наведені приписи Кодексу адміністративного судочинства України головуючий суддя поставив на обговорення питання продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Прокурор у продовженні розгляду заяви не заперечував. Суд на місці ухвалив продовжити розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Суд зазначає, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Отже, перегляд судових рішень за виключними обставинами є справами незначної складності, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Заявляючи клопотання у судовому засіданні 07.10.2025 про перерву, про зупинення провадження у справі, про повторну перерву, позивач зловживав своїми процесуальними правами, а саме: безпідставно затягував та перешкоджав розгляду справи. Крім того, заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі з огляду на перебування в ЗСУ, позивач мав змогу та приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (до самостійного залишення зали судового засідання в режиме відеоконференції). У судовому засіданні 30.09.2025 головуючим суддею поставлено питання щодо роз`яснення прав та обов`язків, позивачем (колишнім працівником прокуратури, юристом за освітою) зазначено про обізнаність своїх прав та обов`язків.

Пунктом 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування таких осіб у складі ЗСУ або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань.

Указана підстава зупинення провадження пов`язана саме із фактом перебування учасника процесу у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, а не просто із введенням воєнного стану.

Верховний Суд акцентує, що зупинення провадження у справі має бути доцільним і мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення з урахуванням суті спірних правовідносин, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи. (постанова Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №160/12705/19).

Таким чином, самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони на військовій службі для зупинення провадження у справі недостатньо. Сторони мають надати докази залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо, оскільки безпідставна перерва в судовому розгляді буде порушувати право на справедливий суд.

Зупинення провадження у справі щодо проходження публічної служби покладає на обох сторін надмірний тягар правової невизначеності.

На суди покладено обов`язок забезпечити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку. Відповідно для зупинення провадження у справі суд повинен з`ясувати причини неможливості розгляду справи, адже необґрунтоване зупинення провадження у справі затягує строки її розгляду, і, як наслідок, учасники справи перебувають у стані невизначеності.

Водночас, позивач, незважаючи на те, що з його слів він проходив службу в ЗСУ, він брав участь в судових засіданнях, мав можливість надавати пояснення, клопотання та задавати питання відповідачу, тобто мав можливість реалізовувати процесуальні права з метою розгляду справи.

Позивача суд уважно вислухав, проте, позивач залишив залу суду, своєю поведінкою демонструючи незацікавленість у присутності для подальшого розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до частини першої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Зважаючи на підстави звернення ОСОБА_1 із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів звертає увагу на те, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку із встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, уже було предметом розгляду Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата) в постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18 висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання, тому не може вважатися "не виконаним" у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У цій постанові також зазначено, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і на час прийняття рішення суду положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою в ухвалах від 21.12.2022 у справі №140/2217/19 та від 22.12.2022 у справі №805/1312/16-а, у яких вирішувалося питання можливості відступу від висновку щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, викладеного у постанові об`єднаної палати від 19.02.2021 у справі №808/1628/18.

Такий же підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справах №620/4397/20 (ухвала від 11.05.2023), №280/7188/20 (ухвала від 23.09.2024), №340/2428/20 (ухвала від 17.12.2024), №420/4490/20 (ухвала від 24.02.2025) № 640/22380/19 (ухвала від 19.08.2025) та ін.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" (далі - Закон №2136-VIII).

Водночас, у частині першій статті 97 Закону №2136-VIII визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Аналіз норм розділу ХІІ Конституції України ("Конституційний Суд України") та Закону №2136-VIII дає підстави для висновку, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі та застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі та виникли до ухвалення рішення Конституційним Судом України, проте продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством України визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Отже, Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2024 №11-р(II)/2024 у справі №3-157/2023(290/23) не поширюється на спірні правовідносини у справі №440/4627/19, оскільки такі виникли та закінчилися до ухвалення цього рішення.

Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.08.2025 у справі № 420/13321/20, в ухвалі від 19.08.2025 у справі № 640/22380/19.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно із частиною першою статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 295, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами відмовити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі №440/4627/19 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 13.10.2025.

Головуючий суддя Т.С. Канигіна

Суддя О.О. Кукоба

Суддя І.Г. Ясиновський