Справа № 520/24297/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р. Справа № 520/24297/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 р. (ухвалене суддею Тітовим О.М.) по справі № 520/24297/24

за позовом ОСОБА_1

до Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 р. та залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Закону України Про Національну гвардію України, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальника військового наряду (заступника командира взводу) І взводу охорони окремої роти з охорони дипломатичних представництв і консульських установ, військове звання - старший прапорщик.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.08.2014 р. № 26 о/с звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України за станом здоров`я відповідно до п. б ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом (по стройовій частині) від 29.09.2014 р. № 86. Станом на день звільнення вислуга років на військовій службі позивача складає: - у календарному обчисленні - 21 рік 08 місяців 11 днів; - у пільговому обчисленні - 24 роки 10 місяців 01 день.

ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку Військової частини НОМЕР_1 з 19.05.2006 р. та має право на позачергове отримання житлового приміщення з 28.11.2014 р.

Згідно витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 № 10 від 28.11.2014 р., ОСОБА_1 переведено до пільгової черги, згідно із п. 4.6 Інструкції з організації забезпечення надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 р. № 278.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2023 р. № 69-2023, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку складом родини одна особа у загальній черзі за № 16 та у списку осіб, що користуються правом позачергового отримання житлових приміщень за № 1.

ОСОБА_1 звернувся до житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою від 01.04.2024 р. про надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання інформації про орієнтовний розмір грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення та надання рішення житлово-побутової комісії про надання або відмову в наданні грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

За результатом розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 житлово-побутовою комісією Військової частини НОМЕР_1 протокольним рішенням від 06.05.2024 р. № 7 доручено начальнику квартирно - експлуатаційної служби секції тилу підготувати відповідь ОСОБА_1 , в якій роз`яснити питання виплати та розрахунку компенсації за належне для отримання житлове приміщення, згідно чинного законодавства України.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2024 р. № 40/05/11/1-4263/М-325 позивача повідомлено, що його заява розглянута на засіданні житлово-побутової комісії, а документи надані разом із заявою долучені до його квартирної справи. На даний час фінансування відповідних видатків на 2024 рік до військової частини НОМЕР_1 не надходило. ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 19.05.2006 р. за порядковим номером - 14 та у списках осіб, що мають право на позачергове отримання житлової площі - з датою внесення до списку з 28.11.2014 р. Розпорядження від Головного управління Національної гвардії України (головного розпорядника коштів) щодо підготовки розрахунків суми компенсації не надходило. Враховуючи наведене, Військова частина НОМЕР_1 не має підстав та можливості для вирішення питання надання ОСОБА_1 компенсації за належне для отримання житлове приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем тримісячного строку звернення до суду суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою про надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, за результатами розгляду якої відповідач листом № 40/05/11/1-4263/М-325 від 11.05.2024 р. повідомив про відсутність підстав для вирішення питання надання ОСОБА_1 компенсації за належне для отримання житлове приміщення, у зв`язку з чим позивач 24.07.2025 р. звернувся до суду з цим позовом, в строк, передбачений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із врахування вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про порушення позивачем тримісячного строку звернення до суду.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-XII (в подальшому Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 2 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац 4 пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ).

Таким чином, законодавством України визначено не лише право військовослужбовців на забезпечення житлом, але й альтернативну можливість - отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення. Така компенсація виступає однією з форм реалізації їхнього права на соціальний захист, що закріплене в Конституції України, та є невід`ємною складовою системи державних гарантій, наданих військовослужбовцям, у сфері житлового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2025 р. затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (в подальшому Порядок № 728.

Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 5 Порядку №728).

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку № 728).

Згідно із п. 9 Порядку № 728, визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень. Житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір (пункт 10 Порядку №728).

Відповідно до п. 12 Порядку № 728, житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, після чого в порядку, визначеному Національною гвардією, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно командувачу Національної гвардії.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що за результатами розгляду рапортів військовослужбовців про надання грошової компенсації житлові комісії приймають рішення про надання такої компенсації або про відмову в наданні такої компенсації.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 житлово-побутовою комісією Військової частини НОМЕР_1 протокольним рішенням від 06.05.2024 р. № 7 доручено начальнику квартирно - експлуатаційної служби секції тилу підготувати відповідь ОСОБА_1 , в якій роз`яснити питання виплати та розрахунку компенсації за належне для отримання житлове приміщення, згідно чинного законодавства України та відповідачем на виконання цього рішення позивачу направлено лист № 40/05/11/1-4263/М-325 від 11.05.2024 р.

Тобто, відповідачем в порушення вимог Порядку № 728 не прийнято рішення про надання або відмову в наданні грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, а прийнято рішення про направлення листа позивачу.

Відсутність належним чином оформленого рішення житлової комісії про надання грошової компенсації за належне військовослужбовцям для отримання жиле приміщення або відмову в її наданні, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен прийняти, відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, відповідач, надавши позивачу відповідь поза межами визначеної процедури, а саме - листом, не дотримався та порушив передбачений законодавством порядок розгляду звернення щодо отримання грошової компенсації, тобто, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений, зокрема пунктом № 12 Порядку №728.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду України від 28.03.2025 р. у справі № 420/4712/24.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 р. та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не прийняття рішення про не нарахування та не виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 р. по справі № 520/24297/24 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не прийняття рішення про не нарахування та не виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 728.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін