Справа № 240/21800/24
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/21800/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справа України у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 24.11.2022, відповідно до Закону України «Про міліцію», Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 2 групи інвалідності відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після повторного огляду МСЕК йому було встановлено ІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ та виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, відповідачем протиправно відмовлено у прийняті рішення щодо отримання такої допомоги, посилаючись на те, що між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки.

Ухвалою суду позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Представник Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області подав до суду пояснення третьої особи щодо позову. Вказав, що ОСОБА_1 , капітан міліції, звільнений з посади інспектора відділення Державної автомобільної інспекції Житомирського районного відділу УМВС України в Житомирській області. Відповідно до наявних у справі документів, а саме копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ № 092911 другу групу інвалідності позивачу встановлено у 24.11.2022 році, в період понад два роки від первинного огляду МСЕК. При первинному огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією 03.12.2012 встановлено з 13.11.2012 3 групу інвалідності строком до 01.01.2016 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Тобто період між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам пункту 4 Порядку.

До суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що за результатами огляду у 2012 році МСЕК було встановлено ОСОБА_1 третю групу інвалідності. За результатами повторного обстеження МСЕК, яке проводилось 24.11.2022 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 18.11.2022 та 50 % втрати працездатності. Оскільки, МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності в 2022 році, період понад 2 роки від первинного встановлення МСЕК в 2012 році, підстави для затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги відсутні.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААБ №654111 від 03.12.2012 позивачу встановлено третю групу інвалідності, починаючи з 13.11.2012. Захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

При повторному огляді медико-соціальною експертною комісією 24.11.2022 відповідно до довідки серії 12ААГ №092911 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності довічно з 18.11.2022 року, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В зв`язку з вказаним, в грудні 2022 року позивач звернувся з заявою до ДУ "ТМО МВС України в Житомирській області" для призначення одноразової грошової допомоги.

Однак листом від 29.12.2022 за вих.№2588/33/26-2022 Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" повідомило позивача, що заяву щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок) розглянуто. Повідомлено, що згідно з п.4 Порядку право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі настає за умови повторного огляду протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності. Друга група інвалідності (у 2022 році) позивачу встановлена в період понад два роки від первинного встановлення третьої групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності (у 2012 році).

Таким чином, підстави для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та надсилання його до МВС, відсутні.

Рішенням Житомирського окружного суду в адміністративній справі №240/1059/23 від 16.03.2023, зокрема, зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для прийняття рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

14.08.2023 №2070/33/26-2023 позивачу надійшла відповідь Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області", про те, що Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС України за дорученням МВС опрацьовано матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. Пунктом 4 Порядку передбачено, що якщо протягом двох років працівником міліції працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Тобто, між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам п. 4 Порядку.

Позивач вважаючи, що вказана відмова відповідача є порушенням його прав, звернувся з позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного суду в адміністративній справі №240/24893/23 від 17.01.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850 і прийняти рішення, передбачене п.9 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відділом координаційних пенсійних питань МВС України за дорученням керівництва Міністерства спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, надісланих на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 року у адміністративній справі №240/24893/23.

За результатом розгляду матеріалів позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги встановлено, що між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, у зв`язку із чим прийнято рішення про відмову та 24.10.2024 затверджено відповідний висновок.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 затверджено Порядок №850.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Пунктом 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктами 7-9 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС.

Механізм призначення одноразової грошової допомоги визначений Порядком №850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

У той час, за твердженнями позивача Законом №565-XII не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п.4 Порядку №850.

Однак, суд не погоджується із вказаними доводами позивача, з огляду на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 15.01.2024 у справі №240/4317/23, зокрема оскільки положення Закону №565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку зі встановленням інвалідності за певних обставин, тому таке право може бути реалізовано лише через механізм, визначений Порядком №850.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом, зокрема, в постановах від 24.05.2023 у справі №340/4643/20, від 04.10.2023 у справі №380/18083/22, від 11.09.2024 у справі №440/5984/20.

Серед іншого слід звернути увагу на те, що Конституційний Суд України у рішенні від 22 жовтня 2020 року № 12-р/2020 зазначив, що одноразова грошова допомога, передбачена Законом № 580-VIII є юридичним засобом соціального захисту працівників поліції, що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності, проте приписи частини першої статті 46 Конституції України не гарантують виплати одноразової грошової допомоги, тому Верховна Рада України може визначати порядок та умови її призначення, передбачивши порядок реалізації такого права в законі.

За змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015 право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Проаналізувавши викладене, суд зазначає, що у даному спірним правовідносинах має місце перевищення передбаченого пунктом 4 Порядку № 850 граничного дворічного терміну.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин норми Порядку №850, враховуючи положення пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII, були чинними, не скасовувалися, а тому підлягали застосуванню МВС при вирішенні питання щодо наявності права на призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності за результатами повторного огляду медико-соціальною експертною комісією.

Часові обмеження (дворічний строк) щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, на момент виникнення спірних правовідносин не застосовуються лише до військовослужбовців, оскільки Конституційний Суд України, розглядаючи справу №3-192/2020(465/20), у рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 дійшов висновку, що пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII (яким встановлено граничний дворічний термін) є таким, що суперечить ст. 1, 3, ч.1-2 ст.8, ч.5 ст.17, ч.1 ст. 46 Конституції України. Як наслідок, пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Натомість, у даному випадку позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, звідки і був звільнений, за таких умов не відноситься до категорії військовослужбовців в розумінні Закону №2011-ХІІ, а тому визнання неконституційними окремих положень вказаного Закону Рішенням КСУ №1-р(ІІ)/2022 жодних правових наслідків для нього не має. Разом з тим, адміністративний суд позбавлений повноважень тлумачити рішення Конституційного Суду України, зокрема, шляхом розширення кола осіб, на яких поширюються соціальні гарантій військовослужбовців.

За таких обставин, відмова МВС України у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності є правомірною.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача про те, що при звільненні та встановленні групи інвалідності, він не отримав жодної виплати, оскільки предметом розгляду в межах адміністративної справи є відмова у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, за призначенням якої позивач звертався із відповідною заявою. Призначення та виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності в 2016 році не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач не порушив прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця Академіка, 10,м. Київ,01024. РНОКПП/), за участі третьої особи Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області (вул. Покровська, 96,м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10013. РНОКПП/) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

14.10.25