Справа № 380/12150/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/12150/24 пров. № А/857/2915/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Матковської З.М.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №380/12150/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Кузан Р.І., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 29 листопада 2024 року)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в перерахунку пенсії вих. № 28075/03-16 від 02.05.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за № 14 від 22.04.2024, та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 15 від 22.04.2024, виданих Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, з часу звернення за перерахунком пенсії, а саме - з 23.04.2024, з урахуванням виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка 23.04.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, Головним управлінням пенсійного фонду України у Київській області протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з огляду на те, що станом на 01.05.2016 позивачка має 08 років 01 місяців 21 днів стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а саме період роботи на посаді державного службовця з 14.05.1993 по 04.07.2001. З 04.07.2001 ОСОБА_1 працює на посадах в органах місцевого самоврядування, відтак станом на 01.05.2016 не мала необхідного стажу державної служби, а тому відсутні підстави для перерахунку її пенсії. Позивачка з таким рішенням не погоджується та вказує, що вона має страховий стаж понад 25 років, із них більше 12 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, а відтак за нею збережено право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Наведене і зумовило позивачку звернутись до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №380/12150/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в перерахунку пенсії № 28075/03-16 від 02.05.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», з 23.04.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями з 04.07.2001. Посада яку займала позивачка з 04.07.2001 віднесено до категорій посад посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних служб, про що зазначено в трудовій книжці позивачки. Чинними нормативними актами не передбачено зарахування до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону 889 період служби в органах місцевого самоврядування. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 02.12.2021 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.

Як слідує з трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 20.08.1984, позивачка працювала, зокрема: з 03.07.1990 - 18.06.1991 - інспектор 1 категорії відділу по обліку та розподілу житла Шевченківського райвиконкому; з 19.06.1991 - 14.02.1993 - інспектор 1 категорії відділу відселення управління обліку і розподілу житлової площі міськвиконкому; з 15.02.1993 - 08.04.1993 - головний спеціаліст відділу відселення управління обліку і розподілу житла Львівської міської адміністрації; з 09.04.1993 - 13.05.1993 - інспектор 1-ої категорії відділу відселення; 14.05.1993 - 08.09.1995 - головний спеціаліст відділу відселення; з 09.09.1995 - 01.08.1998 - інспектор-головний спеціаліст відділу закріплення, квартирного обліку і бронювання житла департаменту житлового господарства; з 02.08.1998 - 31.01.2001 - головний спеціаліст сектора зарахування на облік і закріплення житла відділу обліку і розподілу житла; з 01.02.2001 - 13.08.2002 - інспектор, головний спеціаліст відділу відселення управління обліку і розподілу житла; з 14.08.2002 - 03.01.2007 - інспектор, головний спеціаліст відділу відселення; з 04.01.2007 - 18.09.2010 - головний спеціаліст, інспектор сектору підтримки муніципальних проектів відділу енергозбереження та ефективного використання енергоресурсів департаменту житлового господарства та інфраструктури; з 17.09.2010 - 19.04.2016 - начальник відділу супроводу ОСББ, ресурсного центру для розвитку ОСББ департаменту житлового господарства та інфраструктури.

Позивачка отримала від Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради довідки № 15 від 22.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 14 від 22.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 23.04.2024 у якій просила перевести її на пенсію державного службовця.

До заяви позивачкою, серед іншого, додано: довідку № 15 від 22.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку № 14 від 22.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення № 28075/03-16 від 02.05.2024, яким відмовлено позивачу у переході на пенсію державного службовця, посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи. Зокрема, вказано: «Згідно з п.п.10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» мають особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VII «Про державну службу» на 01.05.2016: обіймали посади державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами КМУ; мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами КМУ, незалежно від факту роботи на державній службі; не призначали пенсію відповідно до Закону 3723-ХІІ.

Право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням необхідного стажу державної служби, мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсії деяких категорій осіб набраного чинності постановою КМУ від 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60% їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої оплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було оплачено єдиний внесок но загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховується в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Заявник станом на 01.05.2016 рік має 08 років 01 місяців 21 днів стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а саме період роботи на посаді державного службовця з 14.05.1993р. по 04.07.2001р. З 04.07.2001 року ОСОБА_1 працює на посадах ОМС.

До заяви ОСОБА_1 додала довідки № 15 від 22.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 14 від 22.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Враховуючи викладене, право на перерахунок пенсії згідно поданої заяви відсутнє, оскільки на момент виходу на пенсію вона працювала на посаді в органах місцевого самоврядування, а на 01.05.2016 не мала необхідного стажу державної служби».

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що посада, на якій перебувала позивачка в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та п.2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби. Період роботи позивачки на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 01.05.2016 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Отже, позивачка набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою про період роботи ОСОБА_1 в Департаменті житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради вих. № 13 від 22.04.2024, виданої Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, ОСОБА_1 відповідно до наказу № 1-к від 15.10.1995 була переведена в Департамент житлового господарства на посаду інспектора-головного спеціаліста відділу закріплення, квартирного обміну і бронювання житла.

Відповідно до наказу № 105-к від 14.04.2016 ОСОБА_1 звільнена з посади начальника відділу супроводу ОСББ, ресурсного центру для розвитку ОСББ Департаменту житлового господарства та інфраструктури за угодою сторін (ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

За час роботи в департаменті на різних посадах ОСОБА_1 розпорядженням голови № 449-к від 06.11.2001 присвоєно 11 ранг посадової особи в межах 6 категорії посад органів місцевого самоврядування. Наказом № 405-к від 30.11.2015 присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад.

Посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (втратив чинність 01.05.2016).

Згідно з п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015) здійснюється згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Вірно зазначено судом першої інстанції, що в даному випадку до застосування підлягають норми Порядку № 283, а саме пункту 2 вказаного порядку - до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та на посадах керівних працівників і спеціалістів виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів.

Колегія суддів погоджується з тим, що посада, на якій перебувала позивачка в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та п.2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Отже, період роботи позивачки на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 01.05.2016 вірно зараховано судом до стажу державної служби.

Суд вірно вважав, що Головне управління Пенсійного фонду у Київській області протиправно відмовило позивачці в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію держаного службовця позивачка досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ займала посаду державної служби та мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (більше 10 років), та мала необхідний страховий стаж (41 рік 07 місяців 11 днів).

Відтак, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 28075/03-16 від 02.05.2024 «Про відмову в перерахунку пенсії» слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Позаяк позивачка із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулася до пенсійного органу 23.04.2024, а тому таке право на призначення пенсії виникло в неї з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 23.04.2024.

З огляду на викладене суд першої інстанції вважав, що похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 23.04.2024 є обґрунтованими та підлягають до задоволенню.

З даним висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки як встановлено вище, у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ у Київській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у призначенні пенсії, яким, у цьому випадку, є Головне управління ПФУ у Київській області.

До такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення цього спору.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, тому апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміни в частині викладення мотивів про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №380/12150/24 скасувати та прийняти нове рішення яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в перерахунку пенсії № 28075/03-16 від 02.05.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», з 23.04.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500,Київська область, м. Фастів,(3), вул. Саєнка Андрія,10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін