Справа № 520/13163/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року № 520/13163/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2025/000058/2 від 04.02.2025 року Харківської митниці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Харківської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UА807000/2025/000058/2 від 04.02.2025 року, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Харківська митниця подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" та LUT IAN MACHINERY CO LTD (Китай), було укладено контракт №SP-28 від 17.08.2023 року.

До митного оформлення було подано митну декларацію 25UA22U9, разом із якою подано: пакувальний лист 24LTJX0568 від 20.11.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) 24LTJX0568 від 20.1 1.2024 року, коносамент (Bill oflading) APU095512 від 02.12.2024 року, автотранспортну накладну 17928 від 31.01.2025 року, сертифікат про походження товару С00591 від 10.12.2024 року, рахунок-фактуру TG200125005 вiд 20.01.2025 року, довідку 17928 від 24.01.2025 року, специфікацію № 7 від 20.11.2024 року, зовнішньоекономічний договір SP-28 від 17.08.2023 року, договір про надання послуг митного брокера 20/09-23 від 20.09.2023 року, договір (контракт) про перевезення 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023 року, заяву декларанта від 03.02.2025 року, заявку №192 від 22.11.2024 року, інші некласифіковані документи, тех.опис від 03.02.2025 року, копію митної декларації країни відправлення 1503698 від 27.11.2024 року.

Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2025/000058/2 від 04.02.2025 року.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Харківською митницею було направлено до позивача запит щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

До митного органу лист, в якому зазначено, що більше додаткових документів по МД 25UА221І9 від 03.02.2025 р. надаватись не будуть, проcили прийняти рішення без дотримання термінів передбачених 53 ст. Митного Кодексу України.

Митний орган у спірному рішенні посилався на наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром.

Верховний Суд у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18 прийшов до висновку, що наявність у системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

У спірному рішенні вказано, що відсутні специфікації, загальні прейскуранти, калькуляція від виробника товару.

При цьому, митному органу з митною декларацією надано специфікацію № 7 від 20.11.2024 року.

Верховним Судом зроблено висновок у постанові від 08.12.2022 року у справі № 420/2792/19, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 р. у справі № 810/690/17 зазначив, що посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс - листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Також, у спірному рішенні митним органом вказано про відсутність перекладу митної декларації країни відправлення.

Проте, митним органом в оскаржуваному рішенні не доведено яким чином вказані обставини вплинули на ціну товару та які дані у митній декларації щодо ціни товару митному органу не вдалося встановити.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

У спірному рішенні вказано, що відсутній договір морського перевезення.

Відповідно до п. 1.1 Договору №16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 Експедитор зобов`язується за дорученням Клiента та за його рахунок надати або органiзувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з органiзацiєю та забезпеченням перевезень експортно - імпортних та транзитних вантажів Клієнта, органiзацiю виконання митних формальностей, здiйснення операцiй, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення тoвapiв, транспортних засобiв та iнших вантажів Клiєнта та документiв на них, а також додаткових послуг, необхiдних для доставки вантажу.

Згідно умов цього договору ТОВ «Спейр Патс» сплачував кошти за доставку товару, а ТОВ «Таніт Груп» мав право залучати до виконання цього договору інших осіб

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Також, митний орган в оскаржуваному рішенні посилався на те, що зазначені умови поставки FOB без зазначення географічного пункту.

Умови поставки FOB (Free On Board) визначають, що всі можливі витрати, пов`язані з доставкою вантажу на борт вказаного покупцем судна, несе продавець. Вираз «Free On Board» визначається, як «безкоштовно на борт» із зазначенням порту відвантаження.

При цьому, Правила Інкотермс не визначають обов`язку вказувати географічний пункт переходу обов`язків сторін за поставками на умовах FOB в експортній декларації виробника.

Також, у спірному рішенні не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності взаємозалежності між фактом відсутності зазначення географічного пункту переходу обов`язків в експортній декларації країни виробника та визначенням числових значень митної вартості товару, який ввезено позивачем.

Аналогічна правова позиція буда висловлена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 р. у справі №160/8775/18.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими вищевказані посилання відповідача.

У спірному рішенні митним органом зазначено, що в заявці на транспортні послуги №192 від 22.11.2024 визначена винагорода експедитора на митній території України - декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат: в наданій заявці на транспортні послуги відсутня інформація щодо вартості експедиторських витрат (винагорода) за межами митної території України.

Так, у заявці зазначено судноплавна лінія: MAERSK 6400 USD - морський фрахт до порту CHORNOMORSK, UKRAINE; 405 USD - ТЕО за межами території України (ВРР); ТЕО, автодоставка на території України - окремо (узгоджується при вивезенні з порту). Включаючи винагороду експедитора, в еквіваленті грн. на дату виставлення рахунку, за курсом, узгодженими між сторонами.

При цьому, відповідно до п. 1.1 Договору №16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 Експедитор зобов`язується за дорученням Клiента та за його рахунок надати або органiзувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з органiзацiєю та забезпеченням перевезень експортно - імпортних та транзитних вантажів Клієнта, органiзацiю виконання митних формальностей, здiйснення операцiй, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення тoвapiв, транспортних засобiв та iнших вантажів Клiєнта та документiв на них, а також додаткових послуг, необхiдних для доставки вантажу.

У рахунку №TG200125005 вiд 20.01.2025 року зазначено морський фрахт за межами території України по маршруту: порт NINGBO, CHINA до порту Чорноморськ, Україна та транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України (вантажно-розвантажувальні роботи).

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими вищевказані посилання відповідача.

Також, митним органом в оскаржуваному рішенні зазначено, що маються розбіжність у ЕК МД та документами поданими до митного оформлення, а саме: у ЕК МД зазначено Порт Гаоцзин район порта Ningbo але у МД зазначено порт CN Ningbo.

Так, порт Гаоцзин знаходиться на території Китаю.

При цьому, позначка CN означає Китай.

Отже, розбіжність у документах відсутня.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими вищевказані посилання відповідача.

В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що виходячи з умови поставки FOB NINGBO, які зазначені у рахунку це обумовлення переходу ризику по доставки товару від продавця до покупця на етапі маршруту від NINGBO з завантаженням на борт судна, але ні в рахунку, ні в контракті не зазначено/відсутні додатково понесені витрати з завантаженням на транспортний засіб для доставки в Україну, а також з зберіганням товару в порту зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі.

Згідно умовам контракту від 17.08.2023 №SP-22 пунктом 2.3 передбачено, що у ціну Товару включається вартість тари, упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб, згідно з умовами постачання FOB Ningbo (Китай), або на інших умовах, зазначених у специфікаціях до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною).

Відповідно до пунктів 7.1. та 7.3. Контракту «Товар» повинен відвантажуватися в упаковці, що забезпечує повну безпеку «Товару» від будь-яких пошкоджень при його перевезенні будь-якими видами транспорту. Тара, в яку упаковано «Товар» - разова, неповоротна, входить у вартість «Товару».

Отже, вартість тари, упаковки, маркування а також вартість завантаження в транспортний засіб у цьому випадку включена у вартість товарів за умовами контракту, а тому такі витрати в силу приписів частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

При цьому, відповідно до п.2 договору транспортного експедирування №16.08.2023/1200-1ОД від 16.08.2023, укладеного між позивачем (клієнт) та ТОВ "Таніт груп" (експедитор), експедитор зобов`язаний організовувати послуги пов`язані, зокрема, з навантаженням, розвантаженням вантажів.

Отже, за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування були визначені такі послуги як навантаження, розвантаження вантажу.

Так, у рахунку №TG200125005 вiд 20.01.2025 року зазначено транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України (вантажно-розвантажувальні роботи).

Отже, посилання митного органу є необґрунтованими.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що відповідно до ЕК МД номер контракту зазначено « 24LTJX0568», але МД зазначено іншій контракт «SP-28».

При цьому, при митному оформлені було надано зовнішньоекономічний контракт №SP-28 від 17.08.2023 року, що підтверджується карткою відмови.

Таким чином, саме вказаному контракту при митному оформлені надавалась оцінка.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Також, в оскаржуваному рішенні митний орган посилався на те, що декларантом порушено правила заповнення Декларації митної вартості графи 4 згідно наказу МІНФІНУ №599 від 24.05.2012, а саме не заповнено реквізити документів, що підтверджують заявлену митну вартість.

Так, у митні декларації 25UA22U9 зазначено перелік документів, який додається.

При цьому, до митного оформлення було подано митну декларацію 25UA22U9, разом із якою подано: пакувальний лист 24LTJX0568 від 20.11.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) 24LTJX0568 від 20.1 1.2024 року, коносамент (Bill oflading) APU095512 від 02.12.2024 року, автотранспортну накладну 17928 від 31.01.2025 року, сертифікат про походження товару С00591 від 10.12.2024 року, рахунок-фактуру TG200125005 вiд 20.01.2025 року, довідку 17928 від 24.01.2025 року, специфікацію № 7 від 20.11.2024 року, зовнішньоекономічний договір SP-28 від 17.08.2023 року, договір про надання послуг митного брокера 20/09-23 від 20.09.2023 року, договір (контракт) про перевезення 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023 року, заяву декларанта від 03.02.2025 року, заявку №192 від 22.11.2024 року, інші некласифіковані документи, тех.опис від 03.02.2025 року, копію митної декларації країни відправлення 1503698 від 27.11.2024 року.

Отже, митним органом в оскаржуваному рішенні не доведено яким чином вказані обставини вплинули на ціну товару.

Таким чином, посилання митного органу є необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Так, митним органом прийнято рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2025/000058/2 від 04.02.2025 року.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, митним органом при визначенні митної вартості застосовувався 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосування другорядних методів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом використанні ціни за кілограм товару, що є некоректним в даному випадку. Тобто, відповідачем не враховано того, що товари в даному випадку можуть мати різні характеристики та відповідно вартість.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2025/000058/2 від 04.02.2025 року Харківської митниці є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (, 21036, Вінницька обл., Вінницький р-н., місто Вінниця, вул.Праведників світу, будинок 4) до Харківської митниці (, 61005, м. Харків, вул. Миколаївська, 16-Б) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2025/000058/2 від 04.02.2025 року Харківської митниці.

Стягнути з Харківської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44017626, вул. Миколаївська (Короленка), 16 Б, м. Харків, Харківська обл., 61003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (, 21036, Вінницька обл., Вінницький р-н., місто Вінниця, вул.Праведників світу, будинок 4) сплачений судовий збір у сумі 4072 (чотири тисячі сімдесят дві) грн. 55 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.