Справа № 160/130/25
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/130/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року (суддя Горбалінський В.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 24.04.2025 року) у адміністративній справі №160/130/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певний період роботи, зобов`язання призначити пенсію за віком, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі по тексту відповідач 1), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 про відмову йому у призначені пенсії; зобов`язати відповідача 1 зарахувати до його страхового стажу періоди роботи в росії з 13.02.1991 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 року залучено у якості співвідповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 2).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №36 від 08.11.2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.11.2024 року.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймало рішення по суті заяви ОСОБА_1 , а тому обов`язок щодо зарахування стажу та призначення пенсії слід покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке приймало рішення, яке оскаржується. Апелянт зазначив, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року та у зв`язку з припиненням 19.06.2023 року для України дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року в м. Москві, починаючи з 19.06.2023 року обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього СРСР, а подальшому незалежних держав, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. Апелянт зазначив, що розмір пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації обчислюється відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991 року, а тому до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 13.02.1991 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року; страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 06 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що 04.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 08.11.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 від 04.11.2024 року та рішенням №36 відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу; страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 06 місяців 18 днів, при цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року, оскільки з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 році у м. Москві. Суд врахував, що ОСОБА_1 працював в Російській Федерації з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року, тобто до виходу України та Російської Федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 1, 4, 5, 5, 6, 11, 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, укладеної 13.03.1992 року; постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328, яка набрала чинності 02.12.2022 року; ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийшов до висновку про те, що пенсійний орган протиправно не врахував періоди до страхового стажу ОСОБА_1 із посиланням на той факт, що він працював в державі, з якою розірвано дипломатичні відносини, та яка вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у м. Москві; суд вважав, що позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 13.02.1991 року по 31.12.1991 року не підлягають задоволенню, оскільки фактично вказаний період роботи зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 . Суд врахував, що страховий стаж станом на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком становив 41 рік 01 місяць 02 дні (з урахуванням періодів роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року) та ОСОБА_1 досяг 60 років.

Матеріалами справи встановлено, що 04.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що за принципом екстериторіальності 08.11.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за розглянуло заяву ОСОБА_1 та рішенням №36 відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з тексту рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років, 06 місяців, 18 днів, що є недостатнім (31 рік); до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року, оскільки з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у м. Москві.

Згідно форми РС-право ОСОБА_1 пенсійним органом не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року працював на території російської федерації. В матеріалах справи є довідка Золотодобувної артілі старателів «Лена» від 15.09.1993 року б/н, згідно якої ОСОБА_1 працював з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та довідка артілі старателів «Красноярская» Красноярского Виробничого Золотодобувного об`єднання «Енісейзолото» від 19.11.1993 року №14, згідно якої ОСОБА_1 працював з 13.02.1991 року по 31.12.1991 року та з січня 1992 року по 1.02.1992 року.

Відповідно до ст.4, частин 1, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 1, 6, 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення ід 13.03.1992 року пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року N1328 передбачено вихід України з цієї Угоди. Угода припинила дію для України 19.06.2023 року.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2006 року №22-1, передбачено відповідний перелік документів, які подаються особою до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що пенсійний орган протиправно не врахував періоди до страхового стажу ОСОБА_1 із посиланням на той факт, що він працював в державі, з якою розірвано дипломатичні відносини, та яка вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у м. Москві. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що страховий стаж станом на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком становив 41 рік 01 місяць 02 дні (з урахуванням періодів роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року) та ОСОБА_1 досяг 60 років, а тому обґрунтовано прийшов до висновку про зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 02.11.2024 року.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідні періоди роботи та призначити йому пенсію за віком, оскільки, таке зобов`язання слід покласти на пенсійний орган, який допустив прийняття незаконного рішення, тобто Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року у адміністративній справі №160/130/25 змінити, виклавши третій та четвертий абзаци резолютивної частини рішення суду в редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 10.02.1992 року, з 03.02.1992 року по 21.07.1993 року та з 14.09.1994 року по 31.08.2006 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.11.2024 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова