Справа № 160/23032/25
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 жовтня 2025 року Справа №160/23032/25

Дніпропетровський окружний адміністративного суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відвід судді по справі №160/23032/25 за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рада суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рада суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області: в особі заступника голови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова Валерія Валерійовича щодо ненадання відповіді на лист ОСОБА_1 від 29.07.2024;

- зобов`язати надати відповідь Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на лист ОСОБА_1 від 29.07.2024.

Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недолік позовної заяви шляхом надання доказів надсилання позивачем іншим учасникам справи, а саме - Раді суддів України копії позовної заяви та доданих до неї документів, у відповідності до положень ч. 9 ст. 44 КАС України.

10.09.2025 року позивачкою, на виконання ухвали суду від 14.08.2025 року про залишення позову без руху, подано клопотання про долучення доказів надсилання Раді суддів України копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами ст. 263 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 вересня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача в якому, серед іншого було зазначено про те, що позивачка звернулась до суду із пропуском встановленого ст. 122 КАС України, строком.

26 вересня 2025 року від позивачки надійшла відповідь на відзив.

01 жовтня 2025 року від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів по справі.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року позовна заява була залишена без руху після відкриття провадження по справі та позивачці було надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом.

13 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Тулянцевої І.В.

В обгрунтування заяви зазначено, що позивачка сумнівається в неупередженості судді Тулянцевої І.В. при розгляді справи №160/23032/25, оскільки суддею, на її погляд, безпідставно вдруге винесено ухвалу про залишення позову без руху, хоча при відкритті провадження у справі питання щодо дотримання строку звернення до суду у судді не виникало. Крім того, ухвала про відкриття провадження по справі від 14.08.2025 року була опублікована із порушенням встановлених строків лише 04.09.2025 року, а посилання судді на Закон України «Про звернення громадян» в ухвалі від 09.10.2025 року про залишення позову без руху, свідчить про не ознайомлення головуючого із матеріалами справи, оскільки вона у позові посилається на інший нормативний акт, а саме - Закон України «Про доступ до публічної інформації». Вказані обставини викликають обгрунтовані сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді у розгляді справи.

Дослідивши аргументи, викладені у заяві про відвід судді, суд дійшов висновку про те, що підстав для задоволення цієї заяви немає з огляду на таке.

Частини перша, друга, третя статті 39 КАС України передбачають, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з положеннями частини першої статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Тулянцевої І.В. у цій справі, суд бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу apriori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Наведені заявником аргументи стосовно того факту, що ухвала про відкриття провадження по справі від 14.08.2025 року була опублікована із порушенням встановлених строків лише 04.09.2025 року, безпідставного постановлення судом ухвали від 09 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, не ознайомлення головуючого з матеріалами справи - є незгодою позивача з процесуальними рішеннями, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

При цьому суд зазначає, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Жодного аргументу на підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, або зацікавленості в результатах розгляду заяви, при цьому, позивачкою наведено не було.

Тобто, твердження заявника про упередженість та безпосередню зацікавленість судді у результатах розгляду даної справи, є надуманим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що аргументи, якими позивач мотивує заяву про відвід не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього складу суду, як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

За таких обставин заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тулянцевої І.В. у розгляді справи №160/23032/25 за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рада суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - слід визнати необґрунтованою.

За правилом частини четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тулянцевої І.В. у адміністративній справі №160/23032/25 за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рада суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- необгрунтованою.

Передати матеріали адміністративної справи №160/23032/25 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включаться до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Тулянцева