Справа № 580/6736/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року справа № 580/6736/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Дмитренка Р.М.,

представниці відповідача Некоз А.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення і вимоги,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивачка) подала позов Головного управління ДПС у Черкаській області (далі ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.12.2024 року № ГУ ДПС у Черкаській області;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.02.2025 року № Ф-0267-2300 ГУ ДПС у Черкаській області (штрафу у сумі 3537,60 грн та пеня у сумі 1291,24 грн).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка є одночасно особою з інвалідністю ІІ групи (безтерміново) і не надавала згоди для добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, звільнена від сплати за себе єдиного внеску, тому з неї не може стягуватися пеня чи штраф.

Ухвалою від 18 червня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

02.07.2025 представниця відповідача подала до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідно до п 1. ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Поряд з цим відповідно до ч. 5 та ч.7 ст. 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Єдиний внесок здійснюється шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунка. В результаті несплати, сплати єдиного внеску на невідповідний рахунок виникає недоїмка. На поштову адресу платника було направлено рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату від 25.12.2024 № за період 20.02.2024 по 02.05.2020 року в сумі пені 1291,24 грн та штрафна санкція в сумі 3537,60 грн. Станом на 26.06.2025 в ІКП по коду бюджетної класифікації 71040000 відображено заборгованість в сумі 4828,84 грн.

В судовому засіданні 08.09.2025 усною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Чергове судове засідання для розгляду справи по суті суд призначив на 03.10.2025. У судовому засіданні 03.10.2025 позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, позивачка є фізичною особою-підприємцем, а також особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново.

31.01.2024 засобами електронного зв`язку позивачка подала звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, у розділі VII якої (код рядка 21) зазначена сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті на небюджетні рахунки, за даними звітного (податкового) періоду в розмірі 17688,00 грн.

У зв`язку з виявленою помилкою у вказаній декларації позивачка 01.05.2024 подала уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, у розділі VII якої (код рядка 21) не зазначена сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті на небюджетні рахунки, за даними звітного (податкового) періоду.

25 грудня 2024 року ГУ ДПС у Черкаській області прийняло рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким визначило позивачці штраф у розмірі 3537,60 грн та пеню у розмірі 1291,24 грн. Вказане рішення відповідач надіслав на адресу позивачки, однак поштове відправлення повернуте відділенням поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

27 лютого 2025 року ГУ ДПС у Черкаській області сформувало вимогу про сплату боргу № Ф-0267-2300, у якій вказало, що станом на 31.01.2025 у позивачки наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 4828,84 грн, в т. ч. штраф у розмірі 3537,60 грн та пеня у розмірі 1291,24 грн.

Вказану вимогу позивачка оскаржила в адміністративному порядку, однак рішенням від 12.05.2025 № 13438/6/99-00-06-02-01-06 Державна податкова служба України вимогу залишила без змін, а скаргу позивачки без задоволення.

Позивачка вважає рішення про застосування штрафних санкцій та пені і вимогу про сплату боргу протиправними, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 6 Закону № 2464-VI що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що оскільки позивачка є фізичною особою-підприємцем, що обрала спрощену систему оподаткування та особою з інвалідністю ІІ групи, то позивачка звільняється від сплати за себе єдиного внеску і може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

В свою чергу, за правилами частини десятої статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а згідно з пунктом 2 частини одинадцятої цієї статті, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За правилами частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З аналізу вищенаведених положень суд висновує, що недоїмка по єдиному внеску може бути погашена лише грошовими коштами, а відтак юридичним фактом, який породжує обов`язок платника ЄСВ сплатити штраф, передбачений пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI є факт сплати ним недоїмки з ЄСВ.

Суд звертає увагу, що Закон № 2464-VI не передбачає покарання платника за самостійне зменшення раніше помилково задекларованої суми єдиного внеску, шляхом подання уточнюючого звіту. Подання такого звіту не свідчить про погашення боргу для цілей нарахування штрафу та пені, тобто об`єкт застосування штрафу та пені у таких правовідносинах відсутній.

Як вище встановив суд, 31.01.2024 засобами електронного зв`язку позивачка подала звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, у розділі VII якої (код рядка 21) зазначена сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті на небюджетні рахунки, за даними звітного (податкового) періоду в розмірі 17688,00 грн. У зв`язку з виявленою помилкою у вказаній декларації позивачка 01.05.2024 подала уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, у розділі VII якої (код рядка 21) не зазначена сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті на небюджетні рахунки, за даними звітного (податкового) періоду.

Суд зауважує, що в спірному випадку помилка при зазначенні суми єдиного внеску, яка підлягає сплаті на небюджетні рахунки, яка в подальшому виправлена позивачкою, не може слугувати підставою для застосування до неї штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені і вимога про сплату боргу є протиправними.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.12.2024 року № ГУ ДПС у Черкаській області.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.02.2025 року № Ф-0267-2300 ГУ ДПС у Черкаській області (штрафу у сумі 3537,60 грн та пеня у сумі 1291,24 грн).

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 13.10.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК