Справа № 360/1739/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1739/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2025 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25 серпня 2025 року № 861;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 серпня 2025 року, та виплатити заборгованість, що утворилася за період її невиплати, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у м. Луцьку.

За життя померлий чоловік отримував пенсію за віком як колишній працівник шахти у розмірі, визначеному статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80 % заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність) та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області.

Після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України позивачка з її померлим чоловіком переїхали на контрольовану українською владою територію, та 20 квітня 2022 року стали на облік як внутрішньо переміщені особи у Департаменті соціальної підтримки Луцької міської ради.

24 жовтня 2022 року позивачка з чоловіком змінили адресу реєстрації як внутрішньо переміщені особи на адресу: АДРЕСА_1 , про що отримали відповідні довідки.

У період листопада-грудня 2024 року чоловіку позивача діагностовано онкологічне захворювання. В подальшому з грудня 2024 року по січень 2025 року внаслідок невдалої спроби проведення оперативного втручання стан здоров`я померлого чоловіка значно погіршився, в наслідок чого він потребував постійного медичного догляду.

З 7 лютого 2025 року ОСОБА_2 було оформлено у заклад державного утримання Луцький геріатричний пансіонат та змінено його адресу проживання як внутрішньо переміщеної особи на адресу цього пансіонату: АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 26 лютого 2025 року № 10 про перерахунок пенсії з 1 березня 2025 року розмір пенсії померлого чоловіка позивача з надбавками складав 21064,44 грн, до виплати у зв`язку з перебуванням на повному держутриманні (25 %) - 5266,11 грн.

Отже, з огляду на розмір пенсії чоловіка, він фактично у повному обсязі оплачував своє перебування у державній установі (вартість соціальної послуги складає 16420,00 грн, утримано з пенсії - 15798,33 грн).

Залишок коштів (25 %) у розмірі 5266,11 грн позивач отримувала від чоловіка для забезпечення свого проживання, оскільки розмір пенсії останньої з 1 березня 2024 року складав 4227,37 грн, а з 1 березня 2025 року - 4615,37 грн, чого було недостатньо для оплати оренди житла, комунальних послуг, харчування, придбання речей першої необхідності та ліків.

18 серпня 2025 року позивач звернулась до Відділу обслуговування громадян № 7 (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зареєстрованою за № 11933, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25 серпня 2025 року № 861 позивачу відмовлено у переведенні її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

У рішенні зазначено, що відповідно до пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються, зокрема, документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником, документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 квітня 2022 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 .

За матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що годувальник ОСОБА_2 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебував на обліку у Луцькому геріатричному пансіонаті з 7 лютого 2025 року за адресою: АДРЕСА_4 . Факт сумісного проживання та перебування на утриманні станом на день смерті годувальника ОСОБА_2 та заявниці не підтверджено відповідними документами.

Вказане рішення відповідача вважає протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 04.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у сумі 968,96 грн за подання позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії.

19.09.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 06.10.2001 року та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області.

18.08.2025 року позивачка звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду в Україні щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вiд 09.07.2003 року № l058-IV (далі Закон № 1058).

Зазначену заяву позивачки та долучені до заяви документи було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та за результатами якого прийнято рішення від 25.08.2025 року № 816 про відмову у проведені перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно зі ст. 10 Закону № 1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надаються такі документи, померлого годувальника, зокрема:- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній померлого годувальника;- свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків померлому годувальнику або свідоцтво про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;- документи про місце проживання (реєстрації);- копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;- свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;- документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішення суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;- виписка з актів огляду МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 2.3 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника (пп. 9 абз. 2 п. 2.3 розд. 2 Порядку).

Згідно з пунктом 2.11 розділу 2 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до п.3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідач також вважає, що позивачка не має права на перехід пенсії по втраті годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.

Таким чином, не встановлено, що позивачка є особою, яка має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки не доведено, що вона перебувала на його повному утриманні та одержувала від нього грошову допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, і яке вона втратила у зв`язку зі смертю особи.

Отже, звернення позивачки не відповідало вимогам законодавства, тому не могло стати підставою для призначення/ перерахунку або переходу на пенсію по втраті годувальника.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , має статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , картки фізичної особи платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2022 № 764-.

ОСОБА_1 станом на теперішній час перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за віком.

З 26.07.1969 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримував пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.08.2025 позивачка звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду в Україні щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вiд 09.07.2003 року № l058-IV, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Згідно із розпискою повідомленням до заяви від 18.08.2025, зареєстрованої за № 11933, позивачем надано паспорт, картку платника податків свою та годувальника, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть годувальника, трудову книжку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.08.2025 № 861 за наслідками повторного розгляду документів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку «Перехід на інший вид пенсії (у зв`язку з втратою годувальника)» у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Рішення від 25.08.2025 № 861 з посиланням на пункти 2.3, 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, обгрунтовано тим, що згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2022 зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 АДРЕСА_3 . За матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що годувальник ОСОБА_2 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) перебував на обліку у Луцькому геріатричному пансіонаті з 07.02.2025 за адресою: АДРЕСА_4 . Факт сумісного проживання та перебування на утриманні станом на день смерті годувальника ОСОБА_2 та заявниці не підтверджено відповідними документами.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

16.03.2021 за № 339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

Зазначеною постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, зокрема, передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Згідно із розділом IV п. 4.2 Порядку 22-1 із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заява позивача щодо призначення пенсії за віком розглянута ГУПФУ в Запорізькій області з урахуванням принципу екстериторіальності, що не є спірним питанням у цій справі та визнається сторонами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (далі Закон № 1058), який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

У відповідності до пунктів 1, 2 частини третьої статті 36 Закону № 1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Частиною першою статті 37 Закону № 1058 визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно із частиною першою статті 38 Закону № 1058 визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4); заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (абзац другий пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу третього пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1 у разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

Пунктом 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 1.8 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (у випадках, передбачених абзацами четвертим та п`ятим пункту 1.1 цього розділу цього Порядку), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (абзац четвертий пункту 1.8 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 1.8 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1 якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон).

За приписами абзацу сьомого пункту 1.8 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, припиненням виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до пункту 2.3 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи: 1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія; 3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; 4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) відомості про місце проживання; 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт (абзац перший пункт розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1).

Оскаржуване рішення від 25.08.2025 № 861 обґрунтовано тим, що факт сумісного проживання та перебування на утриманні станом на день смерті годувальника ОСОБА_2 та заявниці не підтверджено відповідними документами.

Суд зауважує, що за вимогами пункту 2.11 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи.

Тобто, основним документом для підтвердження факту перебування на утриманні є документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і як альтернатива - інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене визначення є місцем проживання в приватно-правовому розумінні.

Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У статті 3 вказаного Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" надано визначення, зокрема, такого терміну: місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

У відповідності до статті 16 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", в редакції чинній до 14.03.2022.

Так, відповідно до п. 3, п. 4 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок № 265).

Так, відповідно до п. 3, п. 4 Порядку № 265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно п. 36, 41 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, за зверненням особи, яка декларує/реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласників) житла, законного представника (представника) особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення) орган реєстрації або центр надання адміністративних послуг видає витяг із реєстру територіальної громади (далі - витяг).

Витяг містить інформацію про прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), дату народження, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності), реєстраційний номер (за наявності), адресу та дату задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) або адресу та дату знятого місця проживання (перебування), або відомості про скасоване місце проживання (перебування), вид витягу, дату формування витягу, номер витягу, найменування органу реєстрації, підставу для формування витягу, дату звернення за витягом, відомості про суб`єкта запиту.

Системний аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок про те, що місце проживання - це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування підтверджується вичерпним переліком документів, зокрема, паспортом громадянина України, або витягом із реєстру територіальної громади.

Паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим ОСОБА_1 , та паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим ОСОБА_2 , підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання позивачки та її чоловіка є АДРЕСА_5 .

Тобто, позивачкою виконано вимоги пункту 2.11 Порядку № 22-1 щодо надання документу про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), що протиправно не взято до уваги відповідачем.

Відповідачем зроблено висновок про відсутність такого документа, оскільки згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2022 зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 ; за матеріалами електронної пенсійної справи годувальник ОСОБА_2 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) перебував на обліку у Луцькому геріатричному пансіонаті з 07.02.2025 за адресою: АДРЕСА_4 .

З цього приводу суд зазначає, що частиною першою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо) (частина друга статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Судом установлено, що наявними в матеріалах справи довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб підтверджується, що до влаштування ОСОБА_2 до геріатричного закладу позивачка та її чоловік проживали разом, а саме:

1) з 11.10.2018 фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було АДРЕСА_7 (довідки від 11.10.2018 № 49818, № 49819);

2) з 20.04.2022 фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були: АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_3 (довідки від 20.04.2022 № 764-, № 764-);

3) в подальшому згідно довідки від 20.04.2022 № 764- фактичним місцем проживання ОСОБА_2 стало: АДРЕСА_9 (адреса Луцького геріатричного пансіонату).

ОСОБА_1 зазначає в позовній заяві, що у грудні 2014 року перенесла обширний гострий інфаркт міокарда, а у травні 2015 року онкологічне захворювання з оперативним втручанням, з 30 листопада 2016 року є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням, на підтвердження чого надано суду відповідну медичну документацію.

З наданої позивачкою медичної документації ОСОБА_2 судом установлено, що у листопаді - грудні 2024 року в ОСОБА_2 діагностовано онкологічне захворювання.

З огляду на стан здоров`я позивачки, відсутність в неї медичної освіти, погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , з 7 лютого 2025 року чоловіка позивачки оформлено у заклад державного утримання Луцький геріатричний пансіонат та змінено його адресу проживання як внутрішньо переміщеної особи на адресу цього пансіонату: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями договору від 12 лютого 2025 року № 491, укладеного між Комунальною установою Луцький геріатричний пансіонат (далі Надавач соціальних послуг) та ОСОБА_2 (далі - Договір), довідкою від 20.04.2022 № 764-.

Тобто, влаштування ОСОБА_2 до Луцького геріатричного пансіонату було обумовлене станом його здоров`я та неможливістю дружини, яка є непрацездатною особою, здійснювати за ним догляд самостійно.

При цьому, перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 до смерті останнього підтверджується наступними доказами.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 розділу ІІ Договору соціальні послуги надаються на підставі рішення від 6 лютого 2025 року № 1021 Департаменту соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації та відпоадііно до індивідуального плану надання соціальних послуг, що є невід`ємною частиною цього Договору. Надавач соціальних послуг надає соціальні послуги за рахунок бюджетних коштів. Місцем (адреса) надання соціальної (соціальних) послуги (послуг) є приміщення Надавача соціальних послуг (стаціонарно) місто Луцьк, вул. Теремнівська, буд. 70.

Вартість соціальної послуги становить 16420,00 грн (перше речення пункту 4 розділу ІІ Договору).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Надавач соціальних послуг зобов`язується надавати Отримувачу соціальних послуг визначені індивідуальним планом соціальні послуги згідно з Класифікатором соціальних послуг, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2020 року № 429 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 липня 2020 року за № 643/34926: код 015.2, соціальна послуга догляд стаціонарний.

Відповідно до Класифікатору соціальних послуг, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2020 року № 429 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 липня 2020 року за № 643/34926, код соціальної послуги 015.2 «Догляд стаціонарний» передбачає створення умов для проживання; забезпечення харчуванням, твердим, м`яким інвентарем; допомога у самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, прийом ліків, годування); спостереження за станом здоров`я, організація надання реабілітаційних та медичних послуг; допомога у забезпеченні технічними засобами реабілітації, навчання навичкам користування ними; навчання навичкам самообслуговування; організація розпорядку дня, у тому числі денної зайнятості, дозвілля; строк надання послуг постійно/тимчасово.

Таким чином, Луцький геріатричний пансіонат надавав ОСОБА_2 послуги з соціального та медичного догляду, вартість яких складала 16420,00 грн.

Відповідно до рішення Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 26 лютого 2025 року № 10 про перерахунок пенсії з 1 березня 2025 року розмір пенсії ОСОБА_2 з надбавками складав 21064,44 грн, до виплати у зв`язку з перебуванням на повному держутриманні (25 %) - 5266,11 грн.

Тобто, ОСОБА_2 фактично у повному обсязі оплачував своє перебування у державній установі (вартість соціальної послуги складає 16420,00 грн, утримано з пенсії - 15798,33 грн).

Розмір пенсії позивачки з 1 березня 2024 року складав 4227,37 грн, а з 1 березня 2025 року - 4615,37 грн, що значно менше пенсії її померлого чоловіка.

Залишок пенсії у розмірі 5266,11 грн ОСОБА_1 отримувала від чоловіка для забезпечення свого проживання, доказів на спростування цієї обставини відповідачем не надано.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника - її чоловіка, оскільки досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, й перебувала на його утриманні, що підтверджується документами про реєстрацію місця проживання, спільне проживання за однією адресою як внутрішньо переміщених осіб до моменту влаштування ОСОБА_2 до Луцького геріатричного пансіонату у зв`язку зі значним погіршенням стану його здоров`я та неможливістю здійснення дружиною самостійного догляду за ним.

При цьому, розмір пенсії за віком померлого годувальника був більшим, ніж розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , навіть з урахуванням утримання частини пенсії на оплату соціальної послуги, а отже пенсія ОСОБА_2 була постійним і основним джерелом засобів до існування сім`ї.

Перебування ОСОБА_2 з 07.02.2025 по 12.08.2025 (дата смерті) на повному державному утриманні, у розумінні наведених законодавчих приписів, не спростовує факту перебування позивачки на утриманні померлого пенсіонера, оскільки такі обставини засвідчуються конкретно визначеним переліком документів, наведеним у пункті 2.11 Порядку №22-1, зокрема, документами про реєстрацію місця проживання (паспорти громадянина України) та про реєстрацію фактичного місця проживання як внутрішньо переміщених осіб за однією адресою до дати поміщення ОСОБА_2 у геріатричний заклад.

Крім того, суд зауважує, що ні Законом № 1058, ні Порядком № 22-1 не визначено вимогу про необхідність проживання разом з годувальником за однією адресою саме на час настання смерті останнього.

Наведені висновки в повній мірі узгоджуються з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18 липня 2019 року у справі № 296/2034/17.

Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.08.2025 № 861 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25 серпня 2025 року № 861;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 за її заявою від 18.08.2025 № 11933 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 серпня 2025 року.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість, що утворилася за період її невиплати, з урахуванням раніше виплачених сум, задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком в ГУ ПФУ у Волинській області, а заяву про перехід з одного виду пенсії на інший розглянуто відповідачем за принципом екстериторіальності.

Згідно із частиною першою статті 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом першим пункту 4.10 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1, визначено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії (абзац третій пункту 4.10 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Таким чином, згідно з вимогами абзаців першого, третього пункту 4.10 Порядку № 22-1 відповідальним за здійснення виплати нарахованої пенсії визначено пенсійний орган за місцем фактичного проживання особи, яким у межах спірних правовідносин є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке має здійснити такі виплати після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішення про переведення позивачки з одного виду пенсії на інший.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 04.09.2025 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у сумі 968,96 грн за подання позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25 серпня 2025 року № 861.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 за її заявою від 18.08.2025 № 11933 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 серпня 2025 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська