Справа № 420/2043/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
09 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2043/25
Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Скрипченка В.О. у справі №420/2043/25 за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування листа-рішення.
21.01.2025 ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.12.2024 року за №01-05-4/516вх щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресом АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 10.12.2024 року за №Ф1-281621-ю/о про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 6,0 кв. м. на період роботи 5 років за адресом Десантний бульвару, 1.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2025 року адміністративним позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.12.2024 за №01-05-4/516вх щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресом АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №Ф1-281621-ю/л від 10.12.2024 та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2025 року апеляційні скарги сторін залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі з мотивів того, що предметом позову є право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі, при цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Крім того, приписами п. 3.15 Правил №3961-VI не визначена необхідність попередньо узгоджувати строк розміщення елементу вуличної торгівлі, і згідно чинного законодавства дане питання вирішується при укладанні договору.

Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.

Користуючись цією нормою висловлюю незгоду із постановою апеляційного суду у цій справі з наступних міркувань.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону частково не відповідають рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2025 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2025 року з огляду на таке.

Висновки судів в частині того, що узгодження строку розміщення елементу вуличної торгівлі вирішується при укладанні договору, а не у листі-рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, судом першої інстанції не досліджено надані позивачем чисельні копії листів-рішень Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, прийнятих у період з 14.09.2020 по 26.12.2024, якими при узгодженні у відповідності до Правил №3961-VI розміщення елементів вуличної торгівлі зазначався строк розміщення елементу вуличної торгівлі від одного до десяти років (а.с. 133-143, 163-167).

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження і судом апеляційної інстанції.

В той же час критерій обґрунтованості за статтею 242 КАС України означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

В порушення вимог підпункту "в" пункту 3 частини першої статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції не містить дослідження о відхилення аргументів позивача, викладених ним в апеляційній скарзі.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Таким чином вважаю, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки суд не надав оцінку кожному специфічному, доречному та важливому аргументу апеляційної скарги позивача та не дослідив зібрані у справі докази, що вплинуло на результат вирішення справи.

Крім того, поза увагою суддів першої та апеляційної інстанції залишилася наявна в матеріалах копія постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року (а.с. 168-174), якою в порядку статті 383 КАС України було визнано протиправним та скасовано лист-рішення від 11.06.2024 №01-05-8/929вх прийнятий Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №420/28044/23.

Із згаданого судового рішення вбачається, що ФОП ОСОБА_1 вже звертався до адміністративного суду із аналогічним як у даній справі позовом до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2023 року за №01-05-4/322вх щодо відмови ФОП в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресом АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою ФОП від 19.09.2023 року за №Ф1-1186721-ю/л про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 6,0 кв. м. на період роботи 5 років по АДРЕСА_1 .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №420/28044/23 (залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024, яка ухвалена за результатом розгляду апеляційної скарги відповідача) позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2023 року №01-05/4/322вх щодо відмови в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язав Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою ФОП №Ф1-1186721-ю/л від 19.09.2023 року та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

У згаданій справі суд також виснував, що предметом позову було право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі, при цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало, а тому вимоги щодо 5-ти річного строку розміщення елементу вуличної торгівлі є передчасними та не підлягають задоволенню.

На виконання вказаного рішення Пересипською районною адміністрацією виданий лист-рішення, відповідно до якого «заява від 19.09.2023р. за №Ф1-1186721-ю/л розглянута відповідно до рішення суду №420/28044/23 у відповідності до п. 13.7 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, районна адміністрація узгоджує розміщення елементу вуличної торгівлі лотку … строком на 30 календарних днів з моменту укладання договору на права тимчасового користування місцем для розташування елемента вуличної торгівлі з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів. (наведене додатково спростовує вищезгадані висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд про те, що узгодження строку розміщення елементу вуличної торгівлі вирішується при укладанні договору, а не у листі-рішенні не відповідають дійсним обставинам справи).

Зазначений в листі-рішенні строк був значно менший, ніж визнаний суб`єктом підприємницької діяльності у відповідній заяві, що зумовило останнього повторно звертатися за судовим захистом.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року такі дії Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради були визнані протиправними.

При цьому апеляційний суд констатував, що неналежне виконання відповідачем рішення в справі №420/28044/23 в частині застосування відповідачем обмеження строку, на який надається можливість розміщення елементу вуличної торгівлі, призводить до порушення відповідачем ст. 129-1 Конституції України, до систематичного порушення прав позивача, змушує позивача постійно звертатись до суду за захистом своїх прав.

У зв`язку із чим вважаю за необхідне згадати, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Постановами Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі №826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі №п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі №826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі №813/7851/13-а, від 01.03.2016 року по справі №826/4860/13-а, від 03.02.2016 року по справі №826/72/15, від 02.02.2016 року по справі №804/14800/14, від 24.11.2015 року по справі №816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року по справі №2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року по справі №826/4418/14 (21-1465а15) встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

За правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Тобто, адміністративний суд, використовуючи всі надані йому процесуальним законом повноваження, з урахуванням фактичних обставин справи та положень законодавства, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав позивача, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій з боку відповідача суб`єкта владних повноважень; ефективний спосіб захисту повинен забезпечити негайне поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, призводити до потрібних (бажаних) позивачу результатів (наслідків); ухвалення судами рішень, які безпосередньо не призводять до необхідних змін в обсязі прав позивача або не гарантують забезпечення примусового виконання судового рішення, не відповідає змісту цього поняття.

Таким чином вважаю, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність позовних вимог ФОП щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі на період роботи 5 років. Тому, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 слід було задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухваливши у відповідній частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Суддя В.О.Скрипченко