Справа № 947/35585/25
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-аз/947/9/25
УХВАЛА

09.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження по справі;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зняти позивача з розшуку та дозволити пройти військово-лікарську комісії за зареєстрованим місцем проживанням;

- обмежити позивача попереджнням за можливе порушення обліку з поважних причин та незалежних від нього обставин.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи за вказаним позовом розподілені судді Калініченко Л.В.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30.09.2025 року, відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині вимог в частині вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити певні дії шляхом зняття ОСОБА_1 з розшуку та надати дозвіл на проходження військово-лікарської комісії за зареєстрованим місцем проживанням. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін по справі (письмовому провадженні).

Одночасно позивач у позовній заяві просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення вчинення виконавчих дій щодо виконання постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30.09.2025 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП повернуто заявникові.

07.10.2025 року позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій щодо виконання постанови №1519 від 12.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

В обґрунтування вказаної заяви, позивач посилається на те, що примусове виконання постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП призведе в тому числі до: блокування банківських рахунків, що унеможливить оплату житлово-комунальних послуг та належного лікування позивача, погіршення фінансового стану позивача, відсутності можливості утримання неповнолітньої дитини та батьків, які є особами похилого віку. Крім того позивач вказує, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається зокрема після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що заява відповідає вимогам встановленим ст. 152 КАС України, за наслідком чого підлягає невідкладному розгляду без повідмолення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову. Так, у першому випадку заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом задля ефективного захисту прав позивача та гарантування виконання остаточного рішення суду у відповідній справі, а у другому випадку підставою для забезпечення позову є очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Зазначені вище підстави є оціночними, а тому при розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

А відповідно до частини другої цієї статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Суд також враховує, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність, у свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається, позивач просить суд вжити заходи забезпечення шляхом зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови №1519 ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Предметом позову по даній справі є оскарження позивачем складеної відносно нього постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року.

Приймаючи викладене судом враховується, що оскаржувана позивачем в даній справі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є виконавчим документом, на підставі якого можуть вчинятися примусові дії щодо його виконання, в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч.1 ст.26 Закону №1404).

Згідно з положеннями ч.1 ст.10 Закону №1404, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Отже, наразі позивачем оскаржується правомірність винесеної відносно нього постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року.

За наслідком чого, суд доходить до висновку що необхідність вжиття заходів забезпечення позову полягає в ускладненні поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у випадку застосування заходів примусового виконання рішення в межах вказаного виконавчого провадження з примусового виконання спірної постанови, та задоволенні заявлених позивачем вимог, позивачеві буде необхідно докласти додаткових зусиль та витрат для поновлення своїх прав.

Оскільки, правомірність оскаржуваної постанови відповідача підлягає дослідженню під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає частково обґрунтованою заяву позивача та наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб передбачений пунктом 5 частини 1 статті 1514 КАС України, а саме шляхом зупинення стягнення на підставі постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року.

Вжиття відповідних заходів забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не скасовує чинність постанови, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.

Таким чином, суд вважає за необхідне з метою відвернення негативних наслідків для позивача, застосувати заходи забезпечення позову у вищевказаний спосіб до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

За наслідком чого, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 156 КАС України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 150-154, 243, 248, 256 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по справі №947/35585/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП, шляхом:

- зупинити стягнення на підставі постанови №1519 по справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 року, до набрання законної сили рішенням суду по справі.

Копію ухвали направити для відома сторонам по справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Л. В. Калініченко