Справа № 157/1652/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1652/25
Провадження №2-а/157/128/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

представника позивача Пасевича О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позов шляхом подання в електронній формі через електронний кабінет позовної заяви, що підписана електронним цифровим підписом його представником адвокатом Пасевичем О.П., повноваження якого підтверджуються ордером серії АС № 1155716 від 11 вересня 2025 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 08 вересня 2025 року серії ВН № 870 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що 08 вересня 2025 року при особистому зверненні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації працівники цього центру позивачу спочатку сказали зачекати, що тривало кілька годин, потім принесли протокол про адміністративне правопорушення та повідомили, що він нібито колись не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Працівникам цього ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач повідомив, що жодних повісток чи повідомлень про явку до будь-якого ТЦК та СП не отримував з моменту звільнення з військової служби, на що вони не реагували, вказали де підписати протокол та запропонували написати пояснення, де у відповідній графі протоколу позивач зазначив, що повісток йому не вручали. В подальшому позивачу вручили копію протоколу № 870 про адміністративне правопорушення, який не підписаний особою, яка його склала, та запропонували ще деякий час почекати. Через певний період часу працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 під підпис вручив ОСОБА_1 постанову ВН № 870 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КпАП України від 08 вересня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Відповідно до цієї постанови правопорушення полягає в тому, що 08 вересня 2025 року о 10 год 20 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_1 , виявлено адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , а саме не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 4598385, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП чи в будь-який інший спосіб та надалі не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів. У фабулі постанови міститься посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», також в оскарженій постанові зазначено про відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, останнього визнано винним у вчиненні цього правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Постанову начальника ТЦК та СП є незаконною і такою, що підлягає до скасування з таких підстав. Із оскаржуваної постанови вбачається, що на позивача начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було накладено стягнення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. У фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 , не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 4598385, однак не зазначено, коли саме не прибув, на який час він викликався згідно з вказаною повісткою та з якою метою, коли він отримав зазначену повістку чи відмовився її отримувати, тобто в оскаржуваній постанові не зазначено часу вчинення правопорушення, якщо таке мало місце. Крім того, вказано, що позивач не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки. Цього позивач не міг зробити, оскільки ніяких повісток не отримував. Також зазначено, що ОСОБА_1 надалі не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів, однак не зазначено з якої дати обраховано строк у сім календарних днів. А відтак, враховуючи наведене, відповідач, притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, не розкрив суті об`єктивної сторони цього правопорушення. Крім того, у фабулі правопорушення, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, вказано про виявлення якогось правопорушення «о 10 хв. 00» 08 вересня 2025 року, а в оскаржуваній постанові зазначено «о 10 год. 20 хв.» цього ж дня, тобто наявна невідповідність обставин, установлених під час винесення зазначеної постанови. Як вбачається з оскаржуваної постанови, розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_1 , хоча той перебував особисто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 і невідомо чи взагалі такий розгляд проводився, про розгляд даної справи його було повідомлено в протоколі про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2025 року на 08 вересня 2025 року, копію оскаржуваної постанови було вручено без розгляду справи, начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 взагалі не бачив, відповідно він не міг скористатися правничою допомогою при розгляді справи, надати особисті пояснення та скористатися іншими правами, передбаченими ст. 268 КпАП України. Відповідно начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не дотримав процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача на захист. З урахуванням наведеного, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. В оскаржуваній постанові взагалі не зазначено будь-яких доказів винуватості в інкримінованому порушенні ОСОБА_1 та висновки їх дослідження, тобто й не відомо, на підставі яких даних начальних ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. А відтак, в діях ОСОБА_1 відсутній інкримінований йому склад правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Отже, враховуючи те, що матеріалами не доведено обставин, які б визначали в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, хоча обов`язок доказування покладається на посадову особу, яка виносить постанову, вважає, що аргументація для винесення вищевказаної постанови є недостатньою, висновки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - безпідставними, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 просить у позові відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вимог пунктів 30-1, 30-2, 30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року (далі - Порядок) військовозобов`язаному ОСОБА_1 була сформована повістка за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (виклик № 4598385). Дана повістка була надіслана до Пнівенського старостинського округу 15 серпня 2025 року, із необхідністю явки у конкретно визначений час - 10 год 00 хв 25 серпня 2025 року. У вказаний день ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, жодних документів щодо поважності причин неявки не надав. 08 вересня 2025 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим солдатом ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_1 складено протокол ВН №870 про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Протокол ВН №870 складено за особистої присутності правопорушника. В даному протоколі було зафіксовано факт неявки за викликом громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у передбачений повісткою час. Також, в даному протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 20 хв 08 вересня 2025 року. Зі змістом даного протоколу позивач ознайомився та надав письмові пояснення, що підтверджується його особистими підписами у протоколі. За результатами розгляду винесена постанова ВН №870 від 08 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Цією постановою на ОСОБА_1 накладено мінімальний штраф у сумі 17 000 грн. Постанова ВН №870, як і протокол, передбачає притягнення до адміністративної відповідальності згідно з ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, якою встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Позивач в своїй позовній заяві і під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ВН №870 не заперечував факту неявки за викликом ТЦК та СП, а мотивував неявку тим, що жодного оповіщення він не отримував. Проте, як зазначено вище та передбачено абз. 3 пп. 2 п. 41 вказаного Порядку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою відповідному ТЦК та СП. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 , викладені в позовній заяві, є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник Пасевич О.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав і, крім того, пояснив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 фактично відбувся за відсутності останнього, оскільки ОСОБА_1 було лише вручено під підпис протокол та оскаржувану постанову, і цим порушено права, у тому числі право на захист. У копії повістки на ім`я ОСОБА_1 зазначено, що останній викликався для уточнення даних, однак така підстава виклику військовозобов`язаних у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відсутня. Відповідачем жодних доказів про вручення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що вона просить справу розглянути у відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 серії ВН № 870 від 08 вересня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові, зокрема, зазначається, що 08 вересня 2025 року о 10 год 20 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_1 , виявлено адміністративне правопорушення, що вчинив ОСОБА_1 , а саме не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 4598385, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб та надалі не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частинами 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з п. 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Пунктом 30-1 встановлено, що кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Відповідно до п. 29 Порядку у повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Відповідно до п. 41-1 Порядку перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.

З копії долученої до відзиву на позовну заяву повістки № 4598385, яка згідно з доводами представника відповідача була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, вбачається, що ця повістка не містить дати накладення кваліфікованого електронного підпису, не містить QR-код з відповідною інформацією.

Також відповідачем не надано доказів, що зазначена повістка була вручена позивачу з наявним на ній придатним для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Відповідно до м. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно з п. 40 Порядку під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Додана до відзиву на позовну заяву представником відповідача копія розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 3018 від 15 серпня 2025 року містить вказівку Камінь-Каширській міській раді здійснити оповіщення, зокрема, ОСОБА_1 , жителя с. Волиця.

Однак суду не надано жодних доказів, що таке оповіщення позивача було здійснено.

У копії цього розпорядження наголошується на необхідності вручення повісток про виклик, що додаються до розпорядження, і на тому, що корінці про їх отримання необхідно долучити до відповіді про результати виконання розпорядження.

Корінця про отримання ОСОБА_1 повістки як доказу належного оповіщення останнього про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 суду не надано.

Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на п. 41 Порядку, згідно з яким належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, безпідставні, оскільки це положення законодавства застосовується у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, а в цьому конкретному випадку, згідно з наданою копіє розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснення оповіщення було покладено на Камінь-Каширську міську раду та наголошено останній про необхідність долучити до відповіді про виконання розпорядження корінці про отримання військовозобов`язаними повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, твердження представника позивача про те, що позивачу повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 год 00 хв 25.08.2025 не була вручена належить визнати доведеним.

Згідно зі ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 279-9 КпАП України справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 та ст. 210-1 цього кодексу, вчинені в особливий період, можуть бути розглянуті у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадку , якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

Статтею 279 КпАП України встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2025 року, наданого позивачем, і який не підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_5 фактично не погодився з викладеними у цьому протоколі обставинами, останній зазначив, що йому не надали повістки.

В обгрунтування незаконності оскарженої постанови, позивач посилається також на те, що фактично розгляд справи щодо нього за його участю не відбувся, оскільки він, хоч й перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак за вказівкою посадової особи знаходився у коридорі, і для участі у розгляді справи не запрошувався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , він навіть цього начальника і не бачив, а йому лише вручили вже виготовлену копію такої постанови.

Зазначені доводи позивача не спростовані відповідачем жодними доказами, а тому їх належить визнати правдивими, а твердження представника позивача про порушення встановленої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення обґрунтованими.

Отже, суду не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення, та доказів дотримання встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 484 грн 48 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 870 від 08 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 08 жовтня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк