Справа № 420/16779/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 420/16779/24

адміністративне провадження № К/990/39653/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О. О.,

суддів: Блажівської Н. Є., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 420/16779/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛВ-ПРОЕКТ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮЛВ-ПРОЕКТ» звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 25 квітня 2024 року №10963425/33658472, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 1 від 31 березня 2024 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛВ-ПРОЕКТ» №1 від 31 березня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 25 квітня 2024 року №10963424/33658472, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 31 березня 2024 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛВ-ПРОЕКТ» №2 від 31 березня 2024 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав порушення вимог, встановлених статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору.

На адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2025 року задовольнив клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про продовження строку для усунення недоліків. Суд продовжив Головному управлінню ДПС в Одеській області строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

05 березня 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області вдруге звернулося до суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

15 липня 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області повторно подало апеляційну скаргу.

Разом з апеляційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що податковий орган раніше подав апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду від 10 березня 2025 року була повернута скаржнику через ненадання доказів сплати судового збору, незважаючи на подане клопотання про продовження строку для його сплати.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 295, 296 КАС України.

На адресу суду надійшло чергове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, скаржник посилався на ті самі обставини, що й у заяві, поданій разом з апеляційною скаргою, а саме: первісну апеляційну скаргу було подано в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України, проте її було повернуто з підстави несплати судового збору.

Водночас Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що при повторному зверненні воно проявило добросовісне ставлення до реалізації права на апеляційне оскарження та вживало всіх можливих і залежних від нього заходів для усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення первісно поданої скарги.

Крім того, скаржник зазначив, що повторне подання апеляційної скарги відбулося упродовж розумного строку після отримання копії ухвали суду про повернення первісної апеляційної скарги, а також одразу після сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження; у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідач пропустив строк звернення до суду, встановлений статтею 295 КАС України, а причини його пропуску є неповажними.

Суд наголосив, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є, певною мірою, відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків. Ці обов`язки мають бути рівними для всіх учасників справи. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може і не повинен намагатися отримати вигоду від фінансових труднощів, що виникли на певний момент, шляхом уникнення або зволікання з виконанням своїх процесуальних обов`язків, зокрема обов`язку зі сплати судового збору.

Таким чином, тривала процедура погодження та сплати судового збору не може визнаватися поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження і, як наслідок, не є підставою для відступу від принципу правової визначеності щодо остаточності судового рішення.

Не погодившись з ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження неповажними.

Ураховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 420/16779/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛВ-ПРОЕКТ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді Н. Є. Блажівська

М. М. Яковенко