Справа № 301/2230/25
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/2230/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю представника позивача Жалковського В.Ю., представника відповідача Бардакової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куця Ярослава Вікторовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

21 серпня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Жалковського В.Ю. звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з адміністративним позовом до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куця Я.В. та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відносно ОСОБА_1 інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куць Я.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5356850, що мало місце 31 липня 2025 року на автомобільній дорозі Н07 у с. Вільшана, Сумського району, 242 км, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Із вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки відповідач неналежним чином врахував обставини справи та докази, позбавив можливості позивача скористатись своїми правами.

Позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуває на посаді старшого бойового медика військової частини, фактично єдиного бойового медика, в час коли військова частина здійснює супротив окупаційним військам російської федерації в районі ведення бойових дій у Сумській області.

Керуючи транспортним засобом марки «Opel» модель «Kadet», номерний знак відсутній, що перебуває на балансі (закріплений для службового використання) військової частини НОМЕР_1 , позивач, як військовослужбовець вказаної військової частини, в службових цілях разом із командуванням частини, рухався по автомобільній дорозі НОМЕР_2 , 242 км та був зупинений відповідачем за ймовірне порушення правил швидкісного режиму в населеному пункті с. Вільшана, Сумського району.

Позивач рухався саме в службових справах, виїхавши із зони ведення безпосередніх бойових дій, був змушений керувати транспортним засобом, як особа, що позбавлена права керування транспортними засобами. Тобто, вказані дії були службовою необхідністю у зв`язку із виконанням службового обов`язку по збереженню особового складу військової частини.

На вказані обставини відповідач не звернув уваги, більш того, відносно ОСОБА_1 було складено оскаржувану постанову, не дочекавшись працівників військової служби правопорядку. Позивачу не було ані повідомлено про права та обов`язки, ані роз`яснено право на перенесення розгляду справи. Справа була розглянута на місці зупинки, чим було позбавлено позивача прав, визначених ст.268 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом в межах крайньої необхідності позивача підтверджується й іншими доказами, що приєднано до позову, зокрема бойовим розпорядженням командира ІСР №34, відповідно до якого з 23 червня 2025 року ОСОБА_1 , як старший бойовий медик в складі 2 групи в кількості трьох осіб здійснює бойові завдання, визначені розпорядженням, в тому числі й у зв`язку із службовою необхідністю керує транспортним засобом, як особа обізнана та має відповідні навички в умовах воєнного стану.

Під час виконання бойового розпорядження, виконуючи службові обов`язки, позивач змушений був керувати транспортним засобом дорогами загального користування, адже військова частина виконує бойові завдання в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року.

Разом із цим, до оскаржуваної постанови додаються відеоматеріали з боді камери «Motorola solution vb 400 471138», хоча позивача не було ознайомлено з матеріалами розгляду справи. При цьому до оскаржуваної постанови не долучаються документи, що підтверджують позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, що вказує на неповноту розгляду справи.

Тому, на думку позивача, наявні реальні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, необхідно й звернути увагу на перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності, тому відповідно до положень ст.17 КУпАП, він не підлягає адміністративній відповідальності.

Оскаржувану постанову було винесено 31 липня 2025 року. Однак, позивач здійснює несення військової служби в умовах воєнного стану, відповідно до бойового розпорядження. Про факт притягнення до адміністративної відповідальності останньому стало відомо лише із застосунку «Дія», куди надійшли повідомлення про необхідність сплати штрафу. Таким чином, позивач в межах своєї можливості звернувся за отриманням професійної правничої допомоги.

Копію постанови було отримано позивачем лише 19 серпня 2025 року у відповідь на адвокатський запит. Тому, на переконання сторони позивача, наявні підстави для поновлення строків для оскарження постанови, звернення до суду.

ОСОБА_1 просив поновити процесуальні строки звернення до суду, скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5356850, винесену 31.07.2025 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куць Я.В.

Також представник позивача Жалковський В.Ю. подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнавши причину пропуску такого строку поважним.

Ухвалою Іршавського районного суду від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 вересня 2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції Бардакова Ю.В. подала заяву, в якій просила адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Дану заяву мотивовано тим, що позивач пропустив передбачений ч.2 ст.286 КАС України та ст.289 КУпАП строк оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, в графі 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» та в графі 9 «Копію постанови мною отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року наявні підписи позивача, що і підтверджує отримання копії оскаржуваної постанови останнім саме 31.07.2025 року на місці зупинки транспортного засобу та одразу після розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вказане також свідчить про те, що позивачу було відомо про винесення відносно нього оскаржуваної постанови.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення тільки 21.08.2025 року, тобто після закінчення встановленого десятиденного строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Як підставу пропуску строку оскарження постанови було зазначено, що про факт притягнення до адміністративної відповідальності позивачу стало відомо лише із застосунку «Дія», куди надійшло повідомлення про необхідність сплатити штраф, а копію постанови ним отримано лише 19.08.2025 року.

Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року представником позивача зазначено не було.

Однак, на відеозаписі з цифрової нагрудної відеокамери Motorola Solutions моделі Video Badge VB 400 VB-440-64-KF-N № 471138 (clip-2.mp4 з 00:03:00 -00:09:10; з 00:09:22 00:11:25) зафіксовано, як після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року старший лейтенант поліції Куць Я.В. оголосив позивачу постанову, позивач поставив підписи у графі 8 та графі 9 оскаржуваної постанови та отримав її копію.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що позивач був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови та отримав копію оскаржуваної постанови на місці, що підтверджується доданою представником позивача копією постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року та відеозаписом з цифрової нагрудної відеокамери Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471138 (clip-2.mp4).

Проте, позивач звернувся до суду з позовною заявою лише 21.08.2025 року, тобто поза межами десятиденного строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, а зазначені в позовній заяві підстави для пропуску строку не є поважними.

18 вересня 2025 року представник позивача Жалковський В.Ю. подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що ознайомившись із заявою відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду, вважає її такою, що порушує конституційні принципи та гарантії, надані ОСОБА_1 , як особі, яку притягнули до адміністративної відповідальності, тому виникла необхідність у наданні додаткових пояснень у справі.

В позовній заяві однією з підстав поновлення пропущених процесуальних строків для оскарження винесеної постанови вказано, що про вказану постанову позивачу стало відомо із застосунку «Дія». Однак, разом із цим наводились й інші підстави, зокрема виконання ОСОБА_1 бойових розпоряджень в зоні бойових дій, перебуваючи на посаді старшого бойового медика військової частини, що підтверджується як бойовим розпорядженням, так й може бути підтверджено свідками, клопотання про виклик яких буде надано додатково.

Виконуючи бойові завдання, ОСОБА_1 позбавлений можливості як ознайомитись з матеріалами справи, надати свої пояснення, так і вчасно звернутись до суду із позовом про оскарження постанови, а тому наявні обставини для поновлення процесуальних строків та доведення невинуватості в суді.

23 вересня 2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції Бардакова Ю.В. подала відзив на позов, в якому просила адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін, оскільки позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

31 липня 2025 року згідно з розстановкою сил та засобів роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Сумській області ДПП) інспектор взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старший лейтенант поліції Куць Я.В. спільно з інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції Єрмоленком Д.О. ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області.

Під час несення служби у відповідності до вимог п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

31 липня 2025 року близько 10 год. 16 хв. c. Вільшана, дорога Н-07, 242 км, було виявлено та зупинено транспортний засіб «Opel Kadett», номерний знак « НОМЕР_3 », водій керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 92 км/год., зафіксовано на лазерний прилад вимірювання швидкості TruCAM LTI ІІ 20/20 №000789, при цьому водій був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Швидкість руху транспортного засобу «Opel Kadett», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням позивача зафіксована та вимірювалась на прилад TruCAM LTI ІІ 20/20 №000789.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N №471138 (clip-2.mp4), №470814 (clip-0.mp4) та №471314 (clip-1.mp4),

Пункт 1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» надає право поліцейським зупиняти транспортні засоби у разі порушення водієм ПДР. Зупинка транспортного засобу під керуванням позивача працівниками поліції відбулася через порушення позивачем вимог ПДР.

Оскільки відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, відповідач попросив позивача надати посвідчення водія відповідної категорії.

Так, попередньо 31.07.2025 року о 10:16:05 автодорога Н-07, 242 км, було виявлено транспортний засіб «Opel Kadett», державний номерний знак « НОМЕР_3 », водій якого, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 92 км/год. Однак, позивач не виконав вимогу поліцейських УПП в Сумській області ДПП про зупинку та поліцейськими було прийнято рішення про переслідування вказаного транспортного засобу під керуванням позивача та подальшу зупинку транспортного засобу, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру Video Badge VB-400 №470814 (clip-0.mp4 до 00:01:00 відеозапису переслідування транспортного засобу під керуванням позивача) та №471314 (clip-1.mp4). В подальшому транспортний засіб «Opel Kadett», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням позивача був зупинений нарядом поліції у складі старшого лейтенанта поліції Куця Я.В. та старшого лейтенанта поліції Єрмоленка Д.О.

Швидкість руху транспортного засобу «Opel Kadett», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням позивача зафіксована та вимірювалась на прилад TruCAM LTI ІІ 20/20 №008384.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , керуючись ч.3 ст.18, ст.32, ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив позивачу підставу зупинки транспортного засобу відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: позивач керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 92 км/год., зафіксовано на лазерний прилад вимірювання швидкості TruCAM LTI ІІ 20/20 №000789, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР, попросив позивача надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб відповідно до п.2.4 ПДР України, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video НОМЕР_4 (clip-2.mp4).

На законну вимогу старшого лейтенанта поліції Куця Я.В. позивач надав для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії через застосунок «Дія», що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 НОМЕР_5 (clip-2.mp4).

Перевіривши особисті дані позивача через Інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі система ІПНП) та зателефонувавши до чергової частини УПП в Сумській області ДПП, було встановлено, що постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.02.2025 року по справі №301/118/25 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (дата набрання законної сили 18.02.2025 року). Крім того, позивачем вищевказана постанова не оскаржувалась в суді апеляційної інстанції, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471138 (clip-2.mp4 з 00:03:40 00:11:25).

Старший лейтенант поліції Куць Я.В. пояснив позивачу, що постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.02.2025 року по справі №301/118/25 він позбавлений права керування транспортними засобами до 2026 року та відповідно позивач порушив вимоги п.2.1.а ПДР, а саме: позивач керував транспортним засобом «Opel Kadett», державний номерний знак « НОМЕР_3 », будучи позбавленим права керування транспортними засобами, що зафіксовано на прилад вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 № 008384 та відеореєстратор персональний нагрудний Motorola Solutions VB-400 №471993, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.4 ст.126 КУпАП, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N №471138 (clip-2.mp4 з 00:03:40 00:11:25).

Старший лейтенант поліції Куць Я.В. розпочав розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП відносно позивача, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N №471138 (clip-2.mp4 з 00:03:40 00:11:25).

Старший лейтенант поліції Куць Я.В. роз`яснив позивачу вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, позивачу права були зрозумілі, жодних заяв чи клопотань останнім заявлено не було, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру VB-400 №471138 (clip-2.mp4 з 00:07:10 00:09:10).

31 липня 2025 року розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, старший лейтенант поліції Куць Я.В. виніс постанову серії ЕНА №5356850 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Старший лейтенант поліції Куць Я.В. оголосив постанову та вручив її копію позивачу, про що зазначено в оскаржуваній постанові, позивач поставив особисті підписи у графі 8 та графі 9 оскаржуваної постанови та зафіксовано на нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N №471138 (clip-2.mp4 з 00:09:22 00:11:25).

Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності старшим лейтенантом поліції Куцем Я.В. були враховані відеозапис адміністративного правопорушення та усні пояснення позивача у даній справі.

Щодо правомірності дій та винесеної інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції Куцем Я.В. постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.276 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, старшим лейтенантом поліції Куцем Я.В. розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.283 КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Надані відеозаписи представник відповідача вважала доказами в справі про адміністративне правопорушення, оскільки такі містять інформацію щодо предмета доказування.

Для підтвердження правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП слід довести як факт керування транспортним засобом особою, так і підтвердити наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права керування транспортними засобами.

У даному випадку поліцейським доведено факт керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, що підтверджується відеозаписом з приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 № 008384, TruCAM LTI 20/20 № 000789 та відеозаписом з відеореєстратора персонального нагрудного Motorola Solutions VB-400 № 471138.

Представник позивача в тексті позовної заяви підтверджує той факт, що дійсно 31.07.2025 року позивач керував транспортним засобом «Opel Kadett», номерний знак відсутній, по автомобільній дорозі Н07, 242 км та був зупинений відповідачем за ймовірне порушення правил швидкісного режиму в населеному пункті с. Вільшана.

Разом з тим, позивач зазначив, що рухався саме в службових справах, виїхавши із зони ведення безпосередніх бойових дій, був змушений керувати транспортним засобом, як особа, що позбавлена права керування транспортними засобами, а вказані дії позивача були начебто службовою необхідністю у зв`язку із виконанням службового обов`язку по збереженню особового складу військової частини.

Однак, наведені представником позивача аргументи в позовній заяві не є абсолютними обставинами для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та такі доводи є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Крім того, з відеозаписів з цифрових нагрудних відеокамер Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471138 (clip-2.mp4), № 470814 (clip-0.mp4) та № 471314 (clip-1.mp4) зафіксовано, що позивач керуючи транспортним засобом «Opel Kadett», номерний знак « НОМЕР_3 », перебував у вказаному транспортному засобі не один, а з ним було ще два невідомі чоловіки. Один з них, який представлявся командиром позивача, поводив себе агресивно та зневажливо по відношенню до поліцейських УПП в Сумській області ДПП, говорив позивачу, щоб він не показував ніяких документів поліцейським. Інший чоловік повідомив поліцейським, що він немає з собою посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Транспортний засіб «Opel Kadett», номерний знак « НОМЕР_3 », відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) Єдиного державного реєстру МВС України щодо транспортних засобів та їх власників, яким керував позивач, зареєстрований на позивача.

До позовної заяви не додано підтверджуючих документів, що позивач 31.07.2025 року близько 10 год. 16 хв. c. Вільшана, дорога Н-07, 242 км, де було виявлено та зупинено транспортний засіб «Opel Kadett», номерний знак « НОМЕР_3 », виконував обов`язки військової служби та вказаний транспортний засіб належить відповідній військовій частині.

Тому старший лейтенант поліції Куць Я.В., керуючись вимогами ст. 222 КУпАП, на законних підставах розглянув відносно позивача справу про адміністративне правопорушення та виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений через свого представника, заяв від позивача до суду не поступало (а.с.141).

Представник позивача Жалковський В.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки позивач є військовослужбовцем, який проходить службу в зоні бойових, дізнався про наявність оскаржуваної постанови тільки із застосунки дія, а копію постанови він отримав тільки після направлення адвокатського запиту 19.08.2025 року, після чого звернувся з даним позовом до суду, тому вважав, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин. Просив скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 126 ч.4 КУпАП, оскільки, позивач ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, який проходить службу безпосередньо у зоні бойових дій, керував 31.07.2025 року транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, оскільки виконував бойове завдання та наказ свого безпопереднього командира, який їхав разом з ним в автомобілі. Оскільки за невиконання наказу командира передбачено кримінальну відповідальність, ОСОБА_3 вимушений був сісти за кермо авто, яке перебуває на балансі військовї частини, хоча і був позбавлений права керування, тобто діяв у стані крайньої необхідності. Просив скасувати постанову про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення і закрити провадження у справі, оскільки особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Бардакова Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що 31.07.2025 року позивач, рухаючись в межах населеного пункту, перевищив швидкість руху і не зупинився на вимогу поліцейських, у зв`язку з чим поліцейські почали його переслідування на службовому авто. Позивач був зупинений поліцейськими за порушення ПДР. Під час перевірки документів водія було встановлено, що ОСОБА_3 рішенням суду був позбавлений права керування транспортними засобами до 2026 року, що є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.4 КУпАП. Інспектор Куць Я. роз`яснив ОСОБА_5 його права, підстави зупинки транспортного засобу, суть правопорушення, після чого перейшов до розгляду справи та виніс постанову про накладення на ОСОБА_4 стягнення за ст. 126 ч.4 КУпАП у виді штрафу у сумі 20400 грн. Інспектор оголосив Фірці В. постанову, роз`яснив порядок сплати штрафу, порядок і строк оскарження постанови, після вручив ОСОБА_5 копію постанови. Всі ці дії були зафіксовані поліцейськими за допомогою нагрудної камери, крім того оскаржувана постава містить підписи ОСОБА_6 і про роз`яснення прав, і про отримання копії постанови на місці зупинки. Тому вважала, що ОСОБА_3 пропустив строк оскарження без поважних причин, що тягне за собою залишення позову без розгляду. У випадку поновлення строку звернення до суду, просила відмовити в позові, оскільки інспектор поліції дія правомірно, в межах своїх повноважень. Вважала, що доказів вчинення ОСОБА_7 правопорушення у стані крайньої необхідності не надано, оскільки ОСОБА_3 їхав не в зоні бойових дій, порушив ПДР в межах населеного пункту, на автомашині, яка перебуває в його власності, а не є службовим транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, а приєднане до матеріалів справи бойове завдання не підтверджує виконання ним бойового завдання 31.07.2025 року в с. Вільшани та вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності.

Відповідач інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куць Я.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов чи яких-небудь заяв не подав (а.с.142).

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ОСОБА_1 оскаржує постанову серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП.

21 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Жалковського В.Ю. подав до суду даний адміністративний позов до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куця Я.В. та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що він здійснює несення військової служби в умовах воєнного стану, відповідно до бойового розпорядження. Про факт притягнення до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише із застосунку «Дія», куди надійшли повідомлення про необхідність сплати штрафу. Позивач в межах своєї можливості звернувся за отриманням професійної правничої допомоги. Оскільки оскаржувану постанову позивач на місці зупинки не отримував, а копію постанови було отримано лише 19 серпня 2025 року у відповідь на адвокатський запит, просив поновити строк звернення до сулду з даним позовом.

З оглянутої судом копії постанови серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП вбачається, що постанова містить підписи ОСОБА_1 як в графі про роз`яснення прав за ст.268 КУпАП та строку на оскарження постанови за ст.289 КУпАП, так і в графі про отримання копії постанови.

З переглянутих судом відеозаписів, наданих Департаментом патрульної поліції, вбачається, що оскаржувана постанова серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року винесена інспектором Куць Я.В. на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в присутності позивача, який особисто поставив підписи у постанові та якому на місці зупинки було вручено в копію постанови.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), параграф 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява №37878/02, параграф 50).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, параграф 36).

Отже, позивач для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження постанови інспектора поліції про притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Однак, пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування правових наслідків його пропуску (повернення позовної заяви позивачу/залишення позову без розгляду), оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.6, ч. 1, 2 ст.7 КАС України, суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом також враховано, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 року у справі «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи наведене, з метою недопущення позбавлення позивача права доступу до суду та порушення його права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст.5 КАС України, враховуючи, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , суд вважає поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.

Також у п.1 та п.5 ч.1 та ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Тобто, дотримання Правил дорожнього руху є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків.

Згідно з п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно пункту 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивач ОСОБА_1 оскаржує постанову серії ЕНА №5356850 від 31.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Куць Ярославом Вікторовичем (а.с.14).

Згідно вказаної постанови, 31.07.2025 року о 10:16:23 год. в c. Вільшана, Роменський район, Сумська область, дорога Н07, 242 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Opel Kadett», номерний знак « НОМЕР_3 », в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 42 км/год. Зафіксовано на лазерний прилад вимірювання швидкості TruCAM LTI ІІ 20/20 №000789, при цьому водій був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у виді 20400 грн. штрафу.

За ч.4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.

ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуває на посаді старшого бойового медика військової частини. Керований ним транспортний засіб перебуває на балансі (закріплений для службового використання) військової частини НОМЕР_1 . В службових цілях разом із командуванням частини, він рухався по автомобільній дорозі НОМЕР_2 , 242 км та був зупинений відповідачем за ймовірне порушення правил швидкісного режиму в населеному пункті с. Вільшана, Сумського району.

Позивач рухався саме в службових справах, виїхавши із зони ведення безпосередніх бойових дій, був змушений керувати транспортним засобом, як особа, що позбавлена права керування транспортними засобами. Тобто, вказані дії були службовою необхідністю у зв`язку із виконанням службового обов`язку по збереженню особового складу військової частини.

На вказані обставини відповідач не звернув уваги, відносно ОСОБА_1 було складено оскаржувану постанову, не дочекавшись працівників військової служби правопорядку. Позивачу не було ані повідомлено про права та обов`язки, ані роз`яснено право на перенесення розгляду справи. Справа була розглянута на місці зупинки, чим було позбавлено позивача прав, визначених ст.268 КУпАП.

Також посилається на те, що він керував транспортним засобом в стані крайньої необхідності, в підтвердження чого надав бойове розпорядженням командира ІСР №34, відповідно до якого з 23 червня 2025 року ОСОБА_1 , як старший бойовий медик в складі 2 групи в кількості трьох осіб здійснює бойові завдання, визначені розпорядженням, як особа обізнана та має відповідні навички в умовах воєнного стану. Під час виконання бойового розпорядження, виконуючи службові обов`язки, позивач змушений був керувати транспортним засобом дорогами загального користування, адже військова частина виконує бойові завдання в умовах воєнного стану.

Відповідач Департамент патрульної поліції подав відзив на позов ОСОБА_1 , до якого приєднав відеофіксацію обставин події.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису подій суд встановив, що ОСОБА_1 їхав в межах населеного пункту зі швидкістю 92 км/год. при допустимій швидкості руху 50 км/год. і не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, тому поліцейськими було прийнято рішення про зупинку керованого ОСОБА_1 транспортного засобу. В подальшому керований позивачем транспортний засіб був зупинений нарядом поліції, до складу якого входив інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куць Я.В.

Під час перевірки поліцейським документів ОСОБА_1 по базі даних було встановлено, що останнього позбавлено права керування транспортними засобами до 2026 року, що підтвердив ОСОБА_1 .

В підтвердження зазначеного суду надано копію постанови Іршавського районного суду №301/118/25 від 05.02.2025 року, яка набрала законної сили 18.02.2025 року (а.с.97-99). Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На місці зупинки транспортного засобу поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 його права, причину зупинки, суть правопорушення, строк та порядок оскарження постанови і вручено примірник постанови. Ніяких клопотань на місці зупинки і винесення постанови ОСОБА_3 не заявляв.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

На наданому суду відеозаписі подій видно, що позивач та двоє інших пасажирів, які не представилися та не надали документів, що посвідчують їх особи, були у цивільному одязі, а не у військовій формі, їхали на цивільному авто. Вони не казали поліцейським про виконання ними бойового завдання та перебування у стані крайньої необхідності, не надавали поліцейським ніяких документів, які могли б свідчити про виконання бойового завдання та наявність обставин, що свідчать про перебування водія у стані крайньої необхідності. Не було надано також документів, які б підтверджували, що транспортний засіб, на якому вони їхали, використовується для службових цілей та закріплений за військовою частиною як службовий.

Відповідно до ч.1 ст.235-1 КУпАП, військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.

Під час складання відносно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови на місце події прибули представники Військової служби правопорядку. Поліцейські повідомили їм про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України на цивільному авто, на що представники Військової служби правопорядку повідомили, що працівники поліції мали повне право винести відносно ОСОБА_1 постанову за ч.4 ст.126 КУпАП.

Визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення міститься у ст.251 КУпАП. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

За визначенням ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно приписів статті 77 ч.2, 4 та 5 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно з ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням.

Судом встановлено, що 31 липня 2025 року близько 10 години 16 хвилин ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Opel Kadett», номерний знак « НОМЕР_3 », в населеному пункті, c. Вільшана, Роменського району, Сумської області, на дорозі Н07, 242 км, був зупинений працівниками патрульної поліції. Як на причину зупинки поліцейські вказали ОСОБА_1 на перевищення ним допустимої швидкості руху в межах населеного пункту на 42 км/год. Під час перевірки документів було встановлено, що постановою суду ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами до 2026 року, що позивач підтвердив. Працівником поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення роз`яснено ОСОБА_1 його права, причину зупинки, суть правопорушення, після винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, останньому постанова була оголошена, а також роз`яснено порядок та строк оскарження постанови. В свою чергу позивач проставив свої підписи у постанові та отримав на місці зупинки копію постанови.

Досліджені в судовому засіданні докази спростовують наведені позивачем доводи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належними і допустими доказами доведено як саму подію правопорушення, так і наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.126 ч.4 КУпАП.

З огляду на викладене суд вважає, що дії інспектора Куця Я.В. у справі про адміністративне правопорушення відповідають вимогам закону, адміністративне стягнення накладено інспектором відповідно до вимог закону в межах санкції ст.126 ч.4 КУпАП та відповідно до наданих повноважень, тому підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не має.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 72-77, 90, 121, 243-246, 286 КАС України,

р і ш и в :

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання адміністративного позову до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куця Ярослава Вікторовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Куця Ярослава Вікторовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5356850 від 31 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Головуюча: М. О. Пітерських