Справа № 296/4391/25
Суддя: Пилипюк Л. М.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/4391/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Пилипюк Л. М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовна заява подана представником позивача - адвокатом Грішиним Є. О. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року вищевказаний адміністративний позов передано для розгляду судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що постановою Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області серії ЕГА № 17142124 від 13 квітня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до змісту вищевказаної постанови ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 6, зберігав при собі 1,5 л самогону для власних потреб, без мети збуту, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 176 КУпАП.

13 квітня 2025 року ОСОБА_1 прямував вулицею Корольова в місті Житомирі та був зупинений працівниками поліції з мотивів необхідності уточнення військово-облікових даних, а в подальшому був доставлений до місця проведення огляду військово-лікарською комісією за адресою: м. Житомир, вул. Червоного Хреста, 3. Згодом було з`ясовано, що позивач не міг перебувати в розшуку в зв`язку з тим, що його було знято з військового обліку за станом здоров`я, однак він був затриманий ще на деякий час, оскільки поліцейський повідомив, що відносно нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП. Процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було, зокрема, позивачу не було роз`яснено за що саме його притягують до відповідальності, не було надано можливості надати пояснення, не було роз`яснено його прав, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Позивач категорично заперечує обставини, які зазначені в оскаржуваній постанові, зокрема, щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП. Оскаржувана постанова не містить відомостей про наявні та належним чином оформлені (долучені) докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП. А тому, оскаржувана постанова є безпідставною, такою, що винесена з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного позивач просить скасувати постанову серії ЕГА № 17142124 від 13 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка складена старшим лейтенантом поліції Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Словіцьким Р. Р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривні, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 176 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Сингаївського О. П. від 07 травня 2025 року прийнято до розгляду адміністративний позов та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

13 травня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП, є оскаржувана постанова, а також відеодокази, що додаються до відзиву. Відеозаписом із нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що правоохоронці після доставлення ОСОБА_1 до лікарського закладу для проходження ВЛК (оскільки згідно з ІПНП Національної поліції ОСОБА_1 рахувався особою, яка ухиляється від призову) виявили у його портфелі 1,5 літрову пластикову пляшку, яка містила в собі самогонний виріб (горілку). Тоді працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. За правовою характеристикою правопорушення, передбачене ст. 176 КУпАП, вважається закінченим з моменту допущеного проступку. Подальші дії та виправдання порушника не мають значення. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Позивач не був обмежений у своїх правах та обов`язках, будь-яких клопотань не заявляв. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

03 червня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Грішина Є. О. надійшла відповідь на відзив. На спростування аргументів відзиву представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова не може бути доказом наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Зміст поданих відповідачем відеодоказів свідчить, що ОСОБА_1 був затриманий з метою його доставлення до ТЦК СП та фактично був позбавлений права вільного пересування, перебуваючи під контролем поліцейських. В розумінні ст. 251 КУпАП відеодоказ не містить відомостей про протиправність дій позивача, а також не містить відомостей про оформлення та розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 176 КУпАП. Згідно з відео, що міститься у файлі під назвою «export-12vr8.mp4» тривалістю 03 хв. 45 сек., спостерігається як на подвір?ї невстановленої установи ОСОБА_1 за вимогою співробітників поліції дістає речі зі свого рюкзака, демонструючи його вміст. На переконання сторони позивача такі дії є нічим іншим як обшук особи, який вчинявся без відповідного фіксування та дозволу самої ж особи та/або слідчого судді/суду. Під наглядом поліцейських Бескоровайний Б. Б. дістає речі зі свого рюкзака, серед яких був предмет зовні схожий на металеву (алюмінієву) банку з напоєм в суцільному (не відкритому) стані та предмет зовні схожий на пластикову пляшку із вмістом прозорої рідини. При цьому, чітко спостерігається як один з поліцейських, яким фактично проводився обшук (огляд), задає йому запитання, вказуючи на дану прозору пляшку: «Це алкоголь?», на що одразу ж інший поліцейський, з нагрудної камери якого здійснювався відеозапис, не дочекавшись відповіді від самого ОСОБА_1 , дав відповідь «Так», та надав вказівку останньому взяти цю ємність в руки щоб сфотографувати. Також представник позивача наголошує, що суб`єкт владних повноважень не надав доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП.

Розпорядженням керівника апарату Корольовського районного суду міста Житомира від 02 вересня 2025 року № 223 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 296/4391/25, оскільки суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_2 звільнений у відставку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2025 року вищевказану справу № 296/4391/25 передано для розгляду судді Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М.

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М. від 08 вересня 2025 року справу прийнято до провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача адвокат Грішин Є. О. заявою від 18 вересня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без участі сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 194 КАС України).

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши наявні в справі докази, враховуючи доводи та аргументи сторін, суд установив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд установив, що постановою серії ЕГА № 1742124 по справі про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2025 року, яка складена старшим лейтенантом поліції РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Словіцьким Р. Р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривні.

Відповідно до змісту вищевказаної постанови 13 квітня 2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Житомир, по вул. Корольова, 6, зберігав при собі 1,5 л самогону для власних потреб, без мети збуту.

У графі оскаржуваної постанови «Рішення, винесене щодо вилучених документів, речей» зазначено: «1,5 літра самогону знищено шляхом виливання на землю».

З досліджених судом відеофайлів, які надані відповідачем до відзиву на позовну заяву, встановлено, що 13 квітня 2025 року ОСОБА_1 було зупинено (як перехожого) з мотивів необхідності уточнення військово-облікових даних. В ході розмови поліцейський наполягав на тому, що ОСОБА_1 необхідно пройти огляд військово-лікарською комісією, оскільки він значиться в розшуку як особа, яка ухиляється від призову. Згідно з відео, що міститься у файлі під назвою «export-12vr8.mp4» тривалістю 03 хв. 45 сек. зафіксовано, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції дістає речі зі свого рюкзака, демонструючи його вміст. Серед речей, які дістав зі своєї сумки позивач, була пластикова пляшка з прозорою рідиною. При цьому, один з поліцейських, запитує, вказуючи на дану прозору пляшку: «Це алкоголь?», на що одразу ж інший поліцейський, з нагрудної камери якого здійснювався відеозапис, не дочекавшись відповіді від самого ОСОБА_1 , дав відповідь «Так», та надав вказівку позивачу взяти цю ємність в руки щоб сфотографувати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 176 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за виготовлення або зберігання без мети збуту самогону чи інших міцних спиртних напоїв домашнього вироблення, виготовлення або зберігання без мети збуту апаратів для їх вироблення.

Згідно п. 4 розділу 3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376 (далі по тексту рішення - Інструкція) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Досліджені судом відеозаписи з місця складання оскаржуваної постанови не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вказані вимоги суб`єктом владних повноважень були дотримані.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП, одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення може бути протокол про вилучення речей і документів.

Згідно з ч. 1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Вилучені орден, медаль, нагрудний знак до почесного звання СРСР, почесного звання Української РСР, Почесної Грамоти і Грамоти Президії Верховної Ради Української РСР, почесного звання України, відзнаки Президента України, нагородна зброя, після розгляду справи підлягають поверненню їх законному володільцеві, а якщо він невідомий, надсилаються відповідно до Адміністрації Президента України. Вилучені самогон та інші міцні спиртні напої домашнього вироблення, апарати для їх вироблення після розгляду справи підлягають знищенню поліцейськими.

Статтею 265 КУпАП також встановлено, що про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Суб`єкт владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП не надав суду доказів складання протоколу про вилучення та знищення речей (в даному випадку спиртного напою (самогону), які були об`єктом правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП).

Дослідивши наданий відповідачем відеозапис, суд установив, що поліцейським здійснено розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з грубими порушеннями, зокрема особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснено її прав та обов`язків, оскаржувану постанову поліцейський не оголосив після закінчення розгляду справи. Після винесення оскаржуваної постанови поліцейський просто вказав позивачу де йому потрібно поставити підписи.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 зазначив, що колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень поліцейський, який здійснював розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не зазначив які саме докази вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП.

На переконання суду, суб`єкт владних повноважень не довів належними та достовірними доказами того, що в пластиковій пляшці, яку зберігав при собі ОСОБА_1 , був саме самогон, тобто спиртний напій домашнього виготовлення. Яким чином працівник поліції визначив, що в пляшці саме самогон, з матеріалів справи не вбачається.

З наведеного слідує, що суб`єкт владних повноважень у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, обґрунтування вини позивача сформовано лише на суб`єктивному розумінні обставин справи співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду в Постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17 висловив позицію, що сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП є недоведеним.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 у справі №463/1352/16-а.

З врахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні. Постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП, п.3 ч.3 ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом розгляду справ суд дійшов висновку про задоволення позову, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору в розмірі 484,64 гривень.

Щодо розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Суд установив, що 18 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Грішин та Партнери» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги (далі по тексту рішення - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору бюро зобов`язується надати правову (правничу) допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.

Відповідно до п. 1.3 Договору бюро приймає на себе обов`язки представляти права та законні інтереси клієнта згідно з умовами цього договору в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» (без обмежень його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження), в тому числі надання юридичних консультацій, складання процесуальних документів, пошук та збирання доказів та ін. у зв`язку з представництвом клієнта як позивача у справі щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №17142124 від 13 квітня 2025 року.

У розділі 4 Договору позивач та адвокат узгодили вартість послуг адвоката та порядок розрахунку.

Так, у п. 4.1 Договору визначено, що вартість послуг адвоката за цим Договором становить 6 500 гривень. Зазначена сума гонорару є остаточною та узгодженою сторонами з урахуванням обсягу дій адвоката, а також витрати часу, необхідних для виконання доручень клієнта.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу сторона позивача додає копію квитанції до платіжної інструкції від 30 травня 2025 року, відповідно до якої Бескоровайний Б. Б. сплатив Адвокатському бюро «Грішин та Партнери» 6 500 гривень згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги від 18 квітня 2025 року (справа № 296/4391/25).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Верховний Суд, розглядаючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у своїй судовій практиці неодноразово зазначав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку, що справа не входить до категорії складних, не потребує значного часу для формування правових позицій, відтак, зважаючи на принцип розумності та справедливості, беручи до уваги заяву представника відповідача про неспівмірність заявленої суми правничої допомоги, суд вбачає необхідність зменшення загального розміру витрат на правничу допомогу сторони позивача у розмірі 3 000 гривень. Виходячи з обставин справи і предмету спору, суд вважає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, не є завищеним та не суперечить принципам розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. п.1 ч.1 ст.20, 44, 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА № 17142124 від 13 квітня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, яка складена старшим лейтенантом поліції Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Словіцьким Романом Романовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 176 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 64 копійки судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК