Справа № 749/1047/25
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1047/25
Номер провадження 2-а/749/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/1047/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №355 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, винесену 26.06.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000,00 грн. і закрити справу.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він являється багатодітним батьком і знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 20.06.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення відстрочки на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», натомість на нього цього ж дня був складений протокол №355 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП не уповноваженою на це особою, всупереч процедурі надання відстрочки відповідно п.63 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 № 560. 26.06.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 винесена постанова №355 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення громадянами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період) та накладено штраф у сумі 17000,00 грн. Позивач не визнає себе винним, вважає що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП не доведено та просить скасувати постанову № 355 від 26.06.2025 року, провадження у справі закрити.

21.08.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що Позивач прийнятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до ст.. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Додатком 2 до Порядку №1487 визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, пунктом 1 яких передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема… «проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а службі зовнішньої розвідки за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки..» На підставі вказаної норми відносно позивача 20.06.2025 року був складений протокол №355 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме відмову від проходження ВЛК. Вказана обставина, щодо відмови від проходження ВЛК позивачем будь-якими доказами не спростована. Протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача та за його особистим підписом. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про отримання другого примірника протоколу під особистий підпис. Клопотань про перенесення розгляду справи від позивача не надходило, пояснень щодо змісту протоколу позивач не надав. ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за його відсутності та прийняв законну та обґрунтовану постанову №355 від 26.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач був належно повідомлений про розгляд справи, клопотань щодо переносу розгляду та доказів на свій захист не надав, таким чином справа розглядалася з врахуванням наявних доказів та матеріалів справи, що довели винуватість позивача. Проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може настати відповідальність. Згідно абз.4 ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 20.06.2025 року позивач згідно встановленого алгоритму був направлений для проходження медичного огляду, але останній відмовився, про що був складений акт. Позивач мав пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності, не дивлячись на те, що він має право на відстрочку, оскільки ВЛК в позивача відсутнє взагалі. Відтак ІНФОРМАЦІЯ_6 правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача.

28.08.2025 р. відповідачем було надіслано доповнення до відзиву, де зазначено, що уповноважені особи, що мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення визначені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06.01.2025 №6. Так, на підставі наказу «право складати протоколи про адміністративні правопорушення надати: ІНФОРМАЦІЯ_7 : провідному спеціалісту відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 .

02.09.2025 р. позивачем надіслано відповідь на відзив, в якій категорично не погоджується з викладеними обставинами у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що у відзиві міститься інформація про те, що протокол від 20.06.2025р. №355 був складений на підставі додатку 2 до Порядку №1487. Згідно з діючих норм законодавства, посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення повинна була ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії особи, яку підозрюють у скоєнні адміністративного правопорушення та вчинити певні дії у спосіб передбачений законом, а саме нормою ч.63 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Позивач зазначив, що 20.06.2025 року прибув до 2-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 з метою отримання відстрочки від військової служби на підставі п.3 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначена заява станом на 29.08.2025 року не була розглянута та рішення з приводу відстрочки позивачеві не було повідомлено. Одночасно зазначив, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9 20.06.2025 року йому не було вручено направлення для проходження ВЛК, з яким ознайомився лише коли отримав відзив на позовну заяву. Також не був ознайомлений і з актом про відмову від проходження ВЛК. Зазначив, що з наведеного у відзиву відповідач намагається виправдати неправомірні дії працівників 2-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 22.09.2025 року змінено у справі №749/1047/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, первісного відповідача на належного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 .

24.09.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому повністю викладено позицію відзиву на позовну заяву, наданого первісним відповідачем. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 у судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Постановою № 355 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.06.2025 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 21-10 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

У вказаній постанові зазначено, що гр. ОСОБА_1 винний у вчинений адміністративного правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (Порушення громадянами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період) а саме: військовозобов`язаний ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації (згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №65/2022 (зі змінами), затверджений ЗУ від 03.03.2022 року № 2105-ІХ), відмовився проходити військово-лікарську комісію (під час дії воєнного стану, громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ВЛК), чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02 2022 року № 64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-1X та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Обставин, що пом?якшують чи обтяжують відповідальність не виявлено. Майнової шкоди не заподіяно.

Надаючи оцінку обставинам справи суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом взято до уваги те, що ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено й триває на цей час).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Положеннями абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок).

За пунктом 56 Порядку відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до п.3 ст.. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно п.58. Порядку за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Згідно із п. 63 Порядку військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом, або були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

З огляду на вказану норму Порядку позивач стверджує, що у зв`язку з тим, шо в нього була підстава на отримання відстрочки від призову на військову служби, він не висловлював згоду на проходження служби за контрактом та не виявляв самостійно бажання пройти медичний огляд, він не зобов`язаний був проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

На підтвердження своїх доводів позивач надав копії свідоцтв про народження дітей, заяву від 20.06.2025 року, яку він подав на ім`я голови комісії районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку за формою згідно чинного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Проте відповідачем не надано доказів та не доведено, що існували законні підстави направляти ОСОБА_1 на ВЛК. Натомість, сам відповідач, у відзиві на позов, визнав про наявність підстави на відстрочку ОСОБА_1 .

Суд встановив, що позивач на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови мав підстави на відстрочку від призову та належним чином звернувся до відповідача для отримання відстрочки. Натомість відповідачем не було надано жодного доказу, який би спростовував доводи позивача, не надав рішення про відмову у наданні відстрочки, зокрема не доведено, що позивач не мав підстав для відстрочки, самостійно виявив бажання пройти ВЛК.

Крім того, диспозиція ч.3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативного правового акта.

Відповідно до протоколу №355 від 20.06.2025 та постанови № 355 від 26.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації відмовився проходити військово-лікарську комісію. Під час дії воєнного стану, громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ВЛК, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період та абз.5 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відсутність у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму закону або підзаконного нормативно-правового акту щодо правил військового обліку (а саме не вказано конкретний абзац норми частини 1 статті 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положенням свою поведінку».

При цьому з протоколу та постанови вбачається відмова позивача від проходження військово-лікарської комісії, але неможливо зрозуміти від якого саме огляду відмовився позивач, коли він мав відбутися, хто і коли його викликав, а також яким чином була зафіксована відмова від проходження ВЛК. Вищезгадане є обов`язковими складовими об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначені вище норми процесуального права, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню, на користь позивача, судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 77, 139,229, 242,247, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 355 від 26 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП відмовився, паспорт НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. С. Чигвінцев