Справа № 480/12442/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Клопотання сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки. Відповідач не розглянув заяву позивача на сесіях, а протиправно прийняв рішення про створення на бажаній позивачем земельній ділянці громадського пасовища. Позивач вважає рішення відповідача про створення громадського пасовища протиправним.
Судом відкрито провадження у справі 24.11.2023.
Позивач надав письмові пояснення на виконання вимоги ухвали суду 18.12.2023.
Встановлені судом обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 01.09.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки та пакетом документів.
Зазначена заява отримана відповідачем 03.09.2021. Відповідач листом від 15.12.2021 повідомив позивача, що звернення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, опрацьоване спеціалістами відділу земельних відносин та був підготовлений проект рішення. Проте 10.09.2021 та пізніше сесії міської ради, які скликалися відповідно до розпоряджень голови, не відбулись, питання, включені до порядку денного не розглядались, рішення не прийняті. Повідомлено, що звернення буде розглянуте на наступних сесіях ради за результатами чого буде прийняте відповідне рішення.
Оскільки відповідач прийняв рішення, на підставі якого на бажаній позивачем земельній ділянці створено пасовище, то позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого визначив виключно таке рішення.
В ухвалі про відкриття провадження у справі суд зобов`язав позивача надати письмові пояснення стосовно того, яким чином спірне рішення відповідача від 31.01.2023 порушує права позивача, враховуючи те, що дії (бездіяльність) відповідача щодо нерозгляду заяви позивача від 01.09.2021 не є предметом даного позову, а позивачем не надано рішення суду, в якому встановлено таку бездіяльність. На виконання вимог ухвали суду позивачем надано пояснення, в яких зазначено, що оскаржувати дію чи бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 01.09.2021 не було сенсу.
Тому в рамках даної справи судом не досліджується пиання правомірності розгляду заяви позивача від 01.09.2021, оскільки такий предмет позову самостійно не визначений позивачем.
Крім того, суд звертає увагу, що суд може вийти за межі позовних вимог лише тоді, коли заявлені вимоги не забезпечують повного відновлення порушеного права. Проте такий вихід можливий у похідних або пов`язаних вимогах, а не для розгляду нових вимог.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до норми ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже об`єктом судового захисту є не будь-яке право, а виключно право позивача порушене суб`єктом владних повноважень. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуальні права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у позові, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Частиною 7 ст.118 ЗК України встановлено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону. Частиною 1 ст.59 цього Закону встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Таким чином, у особи виникає право на виготовлення проекту землеустрою виключно у разі прийняття на сесії ради рішення, яким задоволено заяву особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Чого у даному випадку не було.
Суд погоджується з відповідачем, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач має право на конкретно зазначену ним земельну ділянку.
Тому рішення відповідача від 31.01.2023 № 664-МР та від 19.07.2023 № 891-МЗ не порушують прав позивача, оскільки заява позивача від 01.09.2021 на даний час не розглянута, відповідно у позивача не виникло право, в тому числі на виготовлення проекту землеустрою на бажану земельну ділянку. Повноваження приймати рішення щодо земельних ділянок на території Лебединської територіального громади є виключиними повноваженнями відповідача. Отже, заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони не стосуються його прав.
Питання правомірності поведінки відповідача щодо розгляду заяви позивача від 01.09.2021 не є предметом позову. При цьому, позивач не позбавлений права звернутись до суду з таким позовом в іншій справі, а саме у порядку, який передбачений КАС України та саме позивачу, як особі яка має намір отримати земельну ділянку, необхідно визначити те, чи є сенс вчиняти необхідні для цього дії та у визначений чинним законодавством спосіб.
Судові витрати.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати судового збору у сумі 1073,60 грн покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
2. Витрати судового збору у сумі 1073,60 грн покласти на позивача - ОСОБА_1 .
3. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А.І. Сидорук