Справа № 758/15587/18
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/758/143/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.

за участю: представника позивача - адвоката Бакланової М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 р. позивач ОСОБА_1 , будучи директором Товариства з обмеженою відповідальності «Гермес», звернувся до Подільського районного суду м. Києва, з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 від 07.11.2018 р., винесену державним інспектором у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменним О.І. (відповідач-1), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що постановою № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 від 07.11.2018 р., винесену державним інспектором у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменним О.І. (відповідач-1), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,0 грн. Відповідач -1 за текстом протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 р. № № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 зазначив, що позивач не скористався своїм правом надати пояснення до протоколу. Але, що позивач не скористався своїм правом на отримання роз`яснення про його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, відповідач 1 не зазначив, та не зазначив, що протокол було складено у відсутності позивача. Позивач вважає, що відповідач -1, свідомо в порушення порядку оформлення порядку про адміністративне правопорушення, вніс до його тексту інформацію про відсутність пояснень позивача у такій текстовій формі, яка передбачає можливість вольового вибору особою способу поведінки - скористатися/не скористатися своїм правом надати відповідні пояснення, з ціллю приховати свої порушення порядку ведення спеціальних контрольних проваджень щодо державного контролю за використанням та охороною земель. Згідно з тестом протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 р. № № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18, відповідач 1 безпідставно вказує, що саме позивач є тією особою, яка користується земельною ділянкою із кадастровим номером :20:006:0079, площею 0,7488 га, яка розташована на вул. Джохара Дудаєва, 13 в м. Івано-Франківську, і це користування не відповідає виду цільового призначення цієї ділянки. Одночасно, відповідач 1 зазначає, що ці обставини встановлені ним 24.09.2018 року. Тобто, саме з 24.09.2018 року, відповідач 1 має уявлення про наявність в складі обсягу загального правового статусу позивача правомічностей суб`єкта господарювання, що відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зумовлює особливий порядок здійснення наглядової/контрольної діяльності, пов`язаної зі здійсненням ним господарської діяльності, зокрема, використання ним в межах такої діяльності природних ресурсів. В той же час, позивач взагалі не має в своєму користуванні земельної ділянки із кадастровим номером :20:006:0079, площею 0,7488 га, яка розташована на вул. Джохара Дудаєва, 13 в м. Івано-Франківську, та не проводить будь-якої діяльності, пов`язаної з цією земельною ділянкою. Позивач вважає, що відповідач 1, в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, свідомо - при відсутності допустимих та належних доказів про своєчасне сповіщення Позивача про місце і час розгляду справи, прийняв рішення розгляд справи про адміністративне під час його відсутності, також з ціллю приховати свої порушення порядку ведення спеціальних контрольних проваджень щодо державного контролю за використанням та охороною земель. Вищезазначеними діями відповідач 1 позбавив позивача можливості реалізувати право знати про розгляд його справи та бути присутнім при її розгляді, в тому числі заявляти клопотання давати пояснення тощо. Дотримання наведених правил є передумовою належного розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто в порядку передбаченому КУпАП. Визнання особи винною у вчиненні порушення вимог законодавства щодо охорони та використання земель, відповідальність за яке передбачена КУпАП, може здійснюватися виключно за наслідками розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення, проведеного у повній відповідності з вимогами закону. Вищезазначені порушення допущені під час здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення в межах якого було винесено постанову про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 р. № № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18, зумовлюють визнання його таким, що не відповідає вимогам законності. Таким чином, позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 р. № № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 винесена особою не уповноваженою накладати адміністративні стягнення, та є протиправною, та просить скасувати її.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 03.12.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представником Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (відповідач-2) поданий відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Мотивує тим, що відповідно до ст.ст. 9,10 Закону України « Про державний контроль за використанням і та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг грунтів здійснюється шляхом, зокрема проведення перевірок. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. В ході здійснення державного контролю було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 24.09.2018 р. № 1139/0/92-18-ДК/1111/АП/09/01/-18 та акт обстеження земельної ділянки від 28.09.2018 р. № 1139/0/92-18-ДК/870/АО/10/01/-18. Також зазначає, що жодним нормативним актом не передбачено повідомлення щодо здійснення перевірки саме за об`єктом - земельної ділянки, оскільки не може бути завчасно встановлено особу правопорушника. Так, у результаті перевірки встановлено, що згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 06.03.2001 б/н, виданого Івано-Франківською міською радою, земельна ділянка площею 0,7488 га (кадастровий номер :20:006:0079), цільове призначення: розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, перебуває на праві постійного користування ТзОВ «Гермес» (згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна), та використовується не за цільовим призначенням шляхом розміщення багатоквартирних житлових будинків. Так, наявність Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на спірну земельну ділянку спростовує твердження позивача, що така не перебуває в його користуванні. Водночас, відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, «землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості» не передбачає використання їх для « будівництва та обслуговування багатоквартирних житлових будинків». Оскільки цільове призначення земель належить до різних категорій та видів призначення, ТзОВ «Гермес» не мав права використовувати зазначену земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. 25.10.2018 р. державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення. Вказаним протоколом ТзОВ «Гермес» також було повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначимо, що ТзОВ «Гермес» не скористалися правом подання пояснення, про що зроблено відповідний запис. Так, повідомленням від 27 вересня 2018 року № 1139/0/92- 18ДК/0440/04/01/-18 директора ТзОВ «Гермес» ОСОБА_1 було викликано для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства, яке було отримано за довіреністю 08.10.2018 (додається), та за результатами такого розгляду винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення від 07 листопада 2018 року № 1139/0/92-18- ДК/0318/08/01/-18 та розраховано відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 матеріальну шкоду заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням у сумі 20 330 грн. 38 коп. В подальшому державним інспектором видано припис від 07 листопада 2018 року № 1139/0/19-18-ДК/0306Пр/03/01/-18, яким ТзОВ «Гермес» в особі директора ОСОБА_1 приписано у 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства та додатково повідомити про виконання припису. Варто зазначити, що вказаний припис від 07 листопада 2018 року № 1139/0/19-18-ДК/0306Пр/03/01/-18, виданий за результатами здійснення заходів державного контролю, оскаржувався позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва. Рішенням від 28 травня 2020 року у справі № 640/20934/18 адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління подало апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду. Постановою від 28.10.2020 року апеляційну скаргу Головного управління задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а в позові відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили та не було оскаржене до Верховного Суду. Так, судом першої та апеляційної інстанції у справі № 640/20934/18 було, зокрема, встановлено, що позивачу на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 0,7488 га (кадастровий номер :20:006:0079), а матеріалами перевірки підтверджено, що така використовується позивачем не за цільовим призначенням.

Ухвалою від 23.02.2021 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності залишено без розгляду.

Постановою від 04.08.2021 р. ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23.02.2021 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача - 1, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив на позовну заяву.

Представник відповідача -2, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, подали відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволення позовних вимог. Крім того, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що постановою № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 від 07.11.2018 р., винесену державним інспектором у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменним О.І. (відповідач-1), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,0 грн.

Згідно ст.53 КУпАП використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 від 07.11.2018 р. ОСОБА_1 , будучи директором Товариства з обмеженою відповідальності «Гермес», здійснював використання земельної ділянки із кадастровим номером :20:006:0079, площею 0,7488 га, яка розташована на вул. Джохара Дудаєва, 13 в м. Івано-Франківську, не за цільовим призначенням, що є порушення п. «г» ч. 1 ст. 211 ЗКУ та ст.53 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення за вини особи у його вчиненні, яка підтверджується належними доказами.

Як вбачається із тесту протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 р. № № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18, відповідач 1 зазначено, що саме позивач є тією особою, яка користується земельною ділянкою із кадастровим номером :20:006:0079, площею 0,7488 га, яка розташована на вул. Джохара Дудаєва, 13 в м. Івано-Франківську, і це користування не відповідає виду цільового призначення цієї ділянки. Одночасно, відповідач 1 зазначає, що ці обставини встановлені ним 24.09.2018 року.

Відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зумовлює особливий порядок здійснення наглядової/контрольної діяльності, пов`язаної зі здійсненням ним господарської діяльності, зокрема, використання ним в межах такої діяльності природних ресурсів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не має в своєму користуванні земельної ділянки із кадастровим номером :20:006:0079, площею 0,7488 га, яка розташована на вул. Джохара Дудаєва, 13 в м. Івано-Франківську, та не проводить будь-якої діяльності, пов`язаної з цією земельною ділянкою.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено за текстом постанови яка оскаржується, вона винесена за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо порушення ст. 53 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 242-1 КУпАП, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтею 53 цього Кодексу.

Встановлений положеннями частини 2 цієї статті перелік осіб, які від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення передбачені, в тому числі, ст. 53 КУпАП, не включає в свій склад ні Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, ні Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель.

Згідно з ч. 1 ст. 244 КУпАП, Центральний орган виконавчої влади, що 4 реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, ст. 53 цього кодексу.

Встановлений положеннями частини 2 цієї статті перелік осіб, які від імені Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення передбачені, в тому числі, ст. 53 КУпАП, не включає в свій склад ні Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, ні Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 217 КУпАП, Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2,5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Проте, жодним законом України не передбачено право ні Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, ні Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, передбачені положеннями саме статті 53 КУпАП, ні від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, ні від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Зокрема, положеннями Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», якими визначено правові основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, передбачено право державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення (абз. З ч. 1 ст. 10), проте вони жодним чином не уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, ні від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, ні від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Тим більш, що обсяг їх повноважень, визначений положеннями ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», взагалі не передбачено право накладати адміністративні санкції.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2018 р. № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01-18 винесена особою не уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, передбачені ст. 53 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, державним інспектором видано припис від 07 листопада 2018 року № 1139/0/19-18-ДК/0306Пр/03/01/-18, яким ТзОВ «Гермес» в особі директора ОСОБА_1 приписано у 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства та додатково повідомити про виконання припису. Варто зазначити, що вказаний припис від 07 листопада 2018 року № 1139/0/19-18-ДК/0306Пр/03/01/-18.

Крім того, виданий за результатами здійснення заходів державного контролю, оскаржувався позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням від 28 травня 2020 року у справі № 640/20934/18 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління подало апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постановою від 28.10.2020 року апеляційну скаргу Головного управління задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а в позові відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили та не було оскаржене до Верховного Суду.

Таким чином, у справі № 640/20934/18 було, зокрема, встановлено, що позивачу на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 0,7488 га (кадастровий номер :20:006:0079), а матеріалами перевірки підтверджено, що така використовується позивачем не за цільовим призначенням.

Крім того, при винесенні постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, не дано жодної правової оцінки, тому факту що протокол від 07 листопада 2018 року № 1139/0/19-18-ДК/0306Пр/03/01/-18 складено з порушенням вимог ч.2 ст. 254 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено.

Крім того, в протоколі від 07 листопада 2018 року № 1139/0/19-18-ДК/0306Пр/03/01/-18 відсутні дані про свідків, їх пояснення, хоча я в своїх поясненнях до протоколу зазначала про їх наявність, отже, протокол про адміністративне правопорушення порушує і вимоги ч.1 ст. 256 КУаАП.

Відповідно до ст. 256 КУаАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП: доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005). Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій підпункту 3.1 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010).

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 4 квітня 2011 року N 512/2009 також зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають. Принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Процесуальне порушення порядку проведення перевірки, в свою чергу, зумовлює виникнення у суб`єкта стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки. Важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, строків проведення перевірки поданих суб`єктом господарювання документів та прийняття за її наслідками відповідного рішення, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права такого суб`єкта, інтересів якого вона стосується.

Дії або рішення суб`єкта владних повноважень вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, не тільки у тих випадках, коли такими діями порушуються суб`єктивні права і процесуальні гарантії, прямо передбачені чинним законодавством, але й у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються (ухвалюються). Правомірне очікування виникає у особи в тому випадку, коли внаслідок правового регулювання зі сторони суб`єкта владних повноважень у особи наявне розумне сподівання, що стосовно до неї суб`єкт владних повноважень буде діяти саме так, а не інакше.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що при винесенні постанови не надано належну оцінки та вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Аналізуючи зміст нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого статтею 188-37 КупАП, передбачає, з-поміж іншого те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб створити перешкоди посадовим особам органів ринкового нагляду для виконання покладених на них обов`язків.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні) сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 06 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58) принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання достатніх належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст. 7, 9, 126, 222, 251, 252, 258 КУпАП, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 73-76, 77, 241, 242, 243-247, 250, 255, 295, 297 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову № 1139/0/92-18-ДК/0318/По/08/01/-18 від 07.11.2018 р., винесену державним інспектором у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменним О.І., якою директора Товариства з обмеженою відповідальності «Гермес», в особі директора Пасечника Василя Сергійовича притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,0 грн.

Провадження у справі щодо притягнення директора Товариства з обмеженою відповідальності «Гермес», в особі директора Пасечника Василя Сергійовича, до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач -1 - державний інспектор у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисьменецькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисьмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Гуменний Остап Іванович (місцезнаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, буд. 34, ).

відповідач -2 - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, буд. 34, ).

Суддя Н.М.Ларіонова