Справа № 260/4907/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2025 рокум. Ужгород№ 260/4907/25
09:53 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Колушкіна Ю.В.,

за участю сторін:

позивач: Кабацій Наталія Іллівна - представник ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне управління ДПС у Закарпатській області - представник Пукіш Антоніна Василівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою (із урахуванням збільшення позовних вимог) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Калинича Івана Івановича (89600, Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Стуса, буд. 3, корпус В) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 08 жовтня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 08 жовтня 2025 року.

17 червня 2025 року ОСОБА_2 , через уповноваженого представника Калинича Івана Івановича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України, якою просить визнати протиправними та скасувати ППР від 04.02.2025р. № 0-0702- UA0055885 за 2023 рік на суму 5274,24 грн.; № 0-0702- UA0055885 за 2022 рік на суму 3198,00 грн.; № 0-0702- UA0055885 за 2022 рік на суму 6386,25 грн.; № 0-0702- UA0055885 за 2023 рік на суму 32872,88 грн.; № 0-0702- UA0055885 за 2022 рік на суму 19932,25 грн.; № 0-0702- UA0055885 за 2022 рік на суму 17332,25 грн. на загальну суму 84 995, 87 грн.

23 червня 2025 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_2 , в особі представника Калинича Івана Івановича до Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення - залишено без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду:

- належним чином засвідчені копії оскаржуваних податкових повідомлень рішень;

- позовну заяву у новій редакції у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України, тобто зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів.

25 червня 2025 року представником позивача подано до суду позовну заяву у новій редакції, відповідно до якої відповідачем зазначено Головне управління ДПС у Закарпатській області та клопотання про витребування від Відповідача оригінали (належним чином завірені копії) ППР від 04.02.2025р. № 0-0702-UA0055885 за 2023 рік на суму 5274,24 грн.; № 0-0702-UA0055885 за 2022 рік на суму 3198,00 грн.; № 0-0702-UA0055885 за 2022 рік на суму 6386,25 грн.; № 0-0702-UA0055885 за 2023 рік на суму 32872,88 грн.; № 0-0702-UA0055885 за 2022 рік на суму 19932,25 грн.; № 0-0702-UA0055885 за 2022 рік на суму 17332,25 грн. на загальну суму 84 995, 87 грн.

26 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження.

21 серпня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 19 серпня 2025 року (вх. №26808/25).

За вимогами поданої заяви позивач просить суд: 1) визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС № 0-0702-UA0055885 від 04.02.2025р. за 2023 рік на суму 10 532, 40 грн.; 2) визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС № 0-0702-UA0055885 від 26.06.2024р. за 2023 рік на суму 28 584, 88 грн.

16 вересня 2025 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником нежитлових будівель. Дані будівлі відносяться до будівель сільськогосподарського призначення за кодом 1271.1 згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (далі Класифікатор ДК 018-2000), затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, та не здаються в оренду, лізинг, позичку (п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ). Те, що будівлі відносяться до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271.1 згідно ДК) підтверджено також довідкою органу місцевого самоврядування від 07-03.2025р. №200/05-07. Окрім того, гр-ні ОСОБА_2 згідно витягу з ДЗК №НВ-020 від 28.01.2020 на правах приватної належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), загальною площею 0,5100 га, за адресою : АДРЕСА_2 . Даний факт підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування від 07- 03.2025р. №201/05-07. Окрім того, згідно Виписки з погосподарської книги за №2016-2023 №6 виданої Новодавидківською сільською радою (від 04.05.2025р. №039/0124), ОСОБА_2 є головою та власником домогосподарства, і в її користуванні є земельна ділянка площею 1,08 га (0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,50 га для ведення сільськогосподарського господарства; 0,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). ОСОБА_2 вирощує та розводить ВРХ 2 шт.; Свині 6 шт.; кози 2 шт.; кури 50 шт. Таким чином, ОСОБА_2 є фізичною особою сільськогосподарським товаровиробником, яка на власній земельній ділянці сільськогосподарського призначення вирощує сільськогосподарську продукцію, а будівлі, які належать їй на праві власності та віднесені до класу будівель сільськогосподарського призначення (код 1271), використовує для зберігання вирощеної продукції для подальшої відгодівлі свійських тварин (птахів, свиней, корів), які їй належать. Землю та комерційну нерухомість, яка на ній знаходиться, в оренду (найм), позичку, та в інше право користування ОСОБА_2 не здавала. За вказаних обставин оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню повністю.

14 липня 2025 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що закон вимагає підтвердження фактичного здійснення виробництва сільськогосподарської продукції, що передбачає наявність системної господарської діяльності, спрямованої на отримання доходу. До матеріалів справи не надано жодних первинних документів, які б підтверджували здійснення сільськогосподарської діяльності, зокрема: звітів про обсяги вирощеної продукції, видаткових та товарно-транспортних накладних, договорів постачання, купівлі-продажу продукції, актів виконаних робіт, документів на сільськогосподарську техніку, підтвердження руху коштів, пов`язаних із сільськогосподарською діяльністю. Відсутні також податкові декларації про майновий стан і доходи, у яких би відображалися надходження від реалізації сільськогосподарської продукції, що свідчить про відсутність оподатковуваного доходу від здійснення відповідної діяльності. Крім того, позивач у спірний період не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не є засновником або керівником юридичної особи, яка провадить господарську діяльність у сфері сільського господарства, і відповідно не звітує до контролюючого органу як суб`єкт господарювання. Окремо слід звернути увагу на посилання позивача щодо наявності у неї у власності певної кількості сільськогосподарських тварин (2 ВРХ, 6 свиней, 2 кози, 50 курей). Відповідно до Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин», така діяльність передбачає обов`язкову ідентифікацію, облік і реєстрацію тварин, що є невід`ємним елементом доказування факту утримання тварин із метою господарської діяльності. У матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують реєстрацію тварин у Єдиному державному реєстрі тварин, а також документи про рух, переміщення чи забій тварин, які б свідчили про здійснення позивачем діяльності, пов`язаної з утриманням або обліком сільськогосподарських тварин. Так само не надано даних з Державного аграрного реєстру, які б підтверджували статус позивача як сільськогосподарського товаровиробника. А отже, визнання особи таким товаровиробником, можливе виключно за наявності відповідного документального підтвердження такої діяльності на постійній основі.

08 вересня 2025 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву у частині збільшення позовних вимог), відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову з мотивів, що наведені у відзиві від 14 липня 2025 року.

10 вересня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача про те, що у позивача відсутні первинні документи, які підтверджують вирощування та реалізацію сільгосппродукції є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач був звільнений від сплати податку на доходи відповідно до підпункту 165.1.24 пункту 165.1 статті 165 ПК України, згідно якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи, отримані від продажу власної сільськогосподарської продукції, що вирощена, відгодована, виловлена, зібрана, виготовлена, вироблена, оброблена та/ або перероблена безпосередньо фізичною особою на земельних ділянках, для ведення особистого селянського господарства та/або земельні частки (паї), виділені в натурі (на місцевості), а отже не зобов`язаний вести бухгалтерський облік та складати первинні документи бухгалтерського обліку. З приводу відсутності договорів постачання, документів на наявне обладнання, техніки тощо, слід відмітити, що обробіток земельної ділянки власними силами та підручними механізмами, незначний обсяг вирощеної сільгосппродукції, збитковістю підприємницької діяльності, реалізація рослинної та тваринної продукції за вказані періоди не проводилася, і через це, надати дані документи у позивача немає можливості. У власності позивача є старий мінітрактор та причеп, які він використовує для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку із давнім придбанням сільгосптехніки та відсутністю її державної реєстрації (не передбачена для даного виду техніки), надати документи на її придбання є неможливим. Окрім того, позивач власними силами обробляє наявні у нього земельні ділянки сільгосподарського призначення, вирощує сільгоспродукцію для відгодівлі належних йому свійських тварин. Підтвердженням цьому є фото земельних ділянок, які є у власності позивача. За вказаних обставин позивач має право на пільгу, передбачену підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, оскільки належний йому на праві власності комплекс будівель і споруд не є об`єктом оподаткування. Навіть за відсутності окремих доказів виробничої діяльності (договірної документації, обліку продукції), обґрунтовано вважаємо, що власник нерухомості, згідно з законодавством, має право на застосування пільги, якщо об`єкт використовується для сільськогосподарських потреб, і відсутність прямого підтвердження не є підставою для відмови, якщо є інші обставини, що підтверджують цільове використання.

Позивач та його уповноважений представник у судове засідання не з`явилися, однак про час і дату судового засідання повідомлений належним чином.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 65-71) ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, зокрема:

- нежитлова будівля (частина будівлі комплексного картоплесховища літ. В), загальною площею 613,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 -1;

- навіс, загальною площею 196,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 -2;

- навіс, загальною площею 98,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 ;

- частина будівлі картоплесховища (літ.В), загальною площею 533,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 .

26 червня 2024 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702-UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 28 584, 88 грн за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, (а.с.128).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702- UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 32 872,88 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за нерухоме майно (нежитлова будівля) загальною площею 613,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с. 45).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702- UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 5 274,24 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за нерухоме майно (нежитлова будівля) загальною площею 98,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , (а.с. 45, зворот).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702- UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 17 332,25 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за нерухоме майно (нежитлова будівля) загальною площею 533,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , (а.с. 46).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702- UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 19 932,25 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за нерухоме майно (нежитлова будівля) загальною площею 613,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с. 46, зворот).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702- UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 19 932,25 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за нерухоме майно (нежитлова будівля) загальною площею 196,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , (а.с. 47).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702- UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 3 198,00 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за нерухоме майно (нежитлова будівля) загальною площею 98,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , (а.с. 47, зворот).

04 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано податкове повідомлення рішення № 0-0702-UA0055885 про зобов`язання сплатити податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 10 532,40 грн за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», (а.с. 136).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податковою пільгою є передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку

Отже, споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності сукупності умов: така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23-а.

У даній справі позивачу, як фізичній особі, належать на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля (частина будівлі комплексного картоплесховища літ. В), загальною площею 613,3 кв. м, за адресою: Закарпатська обл, Мукачівський р-н, с. Великі Лучки, вулиця Мукачівська, будинок 275Б-1;

- навіс, загальною площею 196,5 кв. м, за адресою: Закарпатська обл, Мукачівський р-н, с. Великі Лучки, вулиця Мукачівська, будинок 275Б-2;

- навіс, загальною площею 98,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 ;

- частина будівлі картоплесховища (літ.В), загальною площею 533,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому ключовим питанням в цій справі є встановлення факту функціонального використання зерносховища в сільськогосподарській діяльності позивача саме як сільськогосподарського товаровиробника.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, у 2022-2023 роках норми ПК України визначали, що сільськогосподарським товаровиробником є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець.

Разом з тим, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 №2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Вказане свідчить, що в розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку в спірний період (2022 -2023 рік) мають особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Таким чином, визначальним для вирішення питання того чи є об`єктом оподаткування нерухоме майно (нежитлові будівлі) позивача є встановлення обставин належності позивача до категорії сільськогосподарських товаровиробників. При цьому, як вже наголошувалось судом вище, до фізичних осіб - сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022-2023 рік, відносять лише тих осіб, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою та здійснюють операції з її постачання тощо.

Тобто у спірному випадку значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

У постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 380/18104/21 Верховний Суд вказав, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

У світлі таких доводів суд зауважує, що надані позивачем докази не містять належної інформації щодо предмета доказування, адже сама по собі наявність у користуванні земельних ділянок, а також великої рогатої худоби, свиней, курей та кіз не свідчить про те, що позивач виробляла, переробляла та реалізовувала сільськогосподарську продукцію. В даному випадку позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу про те, що у спірний період (2022-2023 роки) вона здійснювала операції з постачання (реалізації) сільськогосподарської продукції, тобто являвся сільськогосподарським товаровиробником. Постанова ВС від 09.05.23 року у справі № 380/10802/22, на яку посилався представник позивача, не є релевантною до даних правовідносин.

При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду у постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23, а також, зокрема у постанові від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19.

Суд наголошує, що лише сам по собі факт наявності у власності позивача будівлі, призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку позивача як сільськогосподарського товаровиробника.

З огляду на вказане, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено і судом не здобуто доказів належності позивача до сільськогосподарських товаровиробників, а отже, судом не встановлено підстав для звільнення у 2022-2023 роках позивача від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Інші доводи та аргументи сторін не мають визначального значення для вирішення цього спору та не впливають на юридичну оцінку спірних правовідносин у цій справі.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваних дій, відповідачем були дотримані усі критерії, передбачені частиною другою статті 2 КАС України, відтак суд не знаходить протиправності вказаних дій, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно приписів статті 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в особі представника Калинича Івана Івановича до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль