Справа № 520/22425/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р. Справа № 520/22425/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ФАРМ-ТРАНЗИТ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 (суддя Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/22425/25

за позовом Приватного підприємства "ФАРМ-ТРАНЗИТ"

до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправними та скасувати постанови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ФАРМ-ТРАНЗИТ" (надалі - позивач, "ФАРМ-ТРАНЗИТ" ) звернулось до суду з позовом до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі також відповідач), у якому позивач просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2025 р„ ВП № 78807137, за заявою ГУ ДЕРЖПРОДСПОРЖИВСЛУЖБИ в Харківській області про стягнення з ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО ФАРМ-ТРАНЗИТ на користь держави штрафу за адміністративне правопорушення у розмірі 34000,00 грн., на підставі Рішення № 5.3-1 виданий 26.03.2025 р.;

-визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.08.2025 р., ВП № 78807137 на загальну суму 303, 00 грн.;

-визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 11.08.2025 р., ВП № 78807137, на суму 3400, 00 грн.

-визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.08.2025 р„ ВП № 78807137.

-зобов`язати відповідача повернути позивачу незаконно стягнені грошові кошти по ВП № 78807137 у загальній сумі - 37703, 00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволеньнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що виконавче провадження було неправомірно відкрито за рішенням суб`єкта владних повноважень, котре не віднесено законом до кола виконавчих документів.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025 №5.3-1 до позивача було застосовано 34.000,00грн. штрафу п.4 ч.1, ч.2 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення".

За рішенням ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2025 №78807137.

У межах виконавчого провадження №78807137 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було прийнято: постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.08.2025 ВП № 78807137 на загальну суму 303, 00 грн.; постанову про стягнення виконавчого збору від 11.08.2025 ВП № 78807137 на суму 3400, 00 грн., постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.08.2025 ВП № 78807137.

За платіжною інструкцією від 11.08.2025 №65269 із заявника було стягнуто 37.703,00грн. у межах виконавчого провадження ВП №78807137.

Позивач заперечуючи законність вказаних постанов державного виконавця, звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 є виконавчим документом. Позивач не скористався своїм правом на оскарження рішення про накладення штрафу, у встановлений строк не здійснив оплату штрафу, що призвело до його примусового виконання.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу примусового виконання судових актів та рішень інших органів (інших посадових осіб) регламентовані приписами Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі за текстом - Закон України №1404-VIII) та Закону України від 02.06.2016р. №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі за текстом - Закон України №1403-VIII).

За приписами ч.1 ст.1 Закон України №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Так, за визначенням ст.1 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Рішення, котрі підлягають примусовому виконанню у порядку Закону України №1404-VIII, перелічені законодавцем у ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII, а вимоги до оформлення виконавчого документу сформульовані законодавцем у ч.1 ст.4 Закону України №1404-VIII.

Випадки, коли виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, перелічені законодавцем у положеннях ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII.

У силу спеціального застереження п.7 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII до кола виконавчих документів законодавцем віднесені рішення інших державних органів, рішення (акти) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

У межах спірних правовідносин ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області прийнято рішення від 26.03.2025р. №5.3-1 про застосування 34.000,00грн. штрафу на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення".

Згідно з п.4 ч.1 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 про застосування 34.000,00грн. було прийнято саме за не виконання вимог органу державного нагляду (контролю) та створення перешкод у виконанні покладених законом функцій.

Частиною 2 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" визначено, що суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету.

Сума необґрунтованої виручки, одержаної суб`єктами господарювання, які на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача, повертається споживачам.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" порядок стягнення сум адміністративно-господарських санкцій, передбачених цією статтею, визначається Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно з ч.1 ст.239 Господарського кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; припинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

За визначенням ч.1 ст.241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Як то указано у ч.2 ст.241 Господарського кодексу України, перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відтак, за положеннями Господарського кодексу України рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 про застосування 34.000,00грн. штрафу не може бути кваліфіковано у якості виконавчого документа.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Натомість, згідно з ч.4 ст.4 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Оскільки рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 було ухвалено у порядку ст.20 Закону України від 12.06.2012р. №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" із застосуванням визначеного саме цією нормою закону розміру адміністративно-господарської санкції, то відповідачу належало ухвалити або правомірне рішення у формі постанови про повернення рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 без прийняття до виконання, або правомірне рішення у формі письмового листа про відмову у відкритті виконавчого провадження за рішенням ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1, а не помилкове рішення про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем відкрито виконавче провадження за рішенням ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1, котре не є виконавчим документом та борг за яким підлягає стягненню у судовому порядку.

Тож, усі подальші постанови державного виконавця прийняті в межах ВП № 78807137 є похідними, а тому підлягають скасуванню.

З огляду на наведене, доводи позивача про протиправність оскаржуваних постанов підтверджені належними та допустимими доказами, а тому колегія суддів до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу незаконно стягнені грошові кошти по ВП № 78807137 у загальній сумі - 37703, 00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.45 45 Бюджетного кодекс України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 було затверджено Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182; далі за текстом - Порядок №787), який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Відповідно до висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21, а саме п. 62, беручи до уваги наявність протилежної практики Великої Палати Верховного Суду (у справах № 910/15295/18 і № 910/5880/21) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (№ 489/6624/15-ц) щодо застосування приписів Порядку № 787 і ЦК України, з огляду на висновки, викладені у цій постанові, задля гарантування юридичної визначеності у подібних правовідносинах стосовно повернення з бюджету коштів, які утримуються без достатньої правової підстави (після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про накладення штрафу) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10.07.2019 у справі № 489/6624/15-ц, за змістом якого повернення цих коштів має відбуватися тільки згідно з Порядком № 787, тобто у позасудовому порядку.

Суд зазначає, що станом на момент ухвалення постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 діяв зі змінами внесеними Наказом Міністерства фінансів України від 05.05.2023 № 234.

В подальшому, Наказом Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606 було затверджено Зміни до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, зокрема пункт 5 розділу I: "У разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.

Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці сьомому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.

Орган, що контролює справляння надходжень бюджету, заповнює реквізити рядків 6-9 Форми подання на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету (додаток 1) даними, наведеними у відповідній платіжній інструкції (інформації) органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Представництво законних інтересів платника з питань повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), у тому числі для отримання коштів, може здійснювати уповноважена особа на підставі закону або довіреності відповідно до Цивільного кодексу України (далі - уповноважена особа) з обов`язковим наданням документа, що підтверджує відповідні повноваження, оформленого відповідно до вимог законодавства, або копії такого документа, засвідченої належним чином.".

Зі змісту наведених вище норм права слідує, що обов`язок з повернення сум виконавчого збору виникає у суб`єкта владних повноважень не раніше від настання події набрання законної сили судовим актом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, яким було створено публічний обов`язок з оплати виконавчого збору.

У межах спірних правовідносин така подія (тобто подія набрання законної сили рішенням суду у справі №520/22425/25) наразі відсутня.

Таким чином вимоги позовной заяви в цій частині заявлені передчасно та безпідставно.

Відтак, за відсутності події припинення юридичної дії рішення суб`єкта владних повноважень у формі постанови державного виконавця в частині стягнення з боржника виконавчого збору колегія суддів не знаходить підстав для обтяження відповідача обов`язком повернення раніше сплачених у межах виконавчого провадження коштів у якості виконавчого збору.

Окрім того, суд вважає, що у цьому контексті застосовним є правовий висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21, у якій колегія суду зазначила про те, що на момент сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала. Порядок №787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.

З огляду на викладені у цій постанові Великої Палати Верховного Суду правові висновки заявник не має публічного права (інтересу), котре б підлягало захисту у порядку адміністративного судочинства.

До того ж, вимога позивача про повернення коштів, стягнутих на виконання рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1 повинна бути заявлена до ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області після набрання законної сили рішенням суду про визнання протиправним і скасування рішення ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області від 26.03.2025р. №5.3-1.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді адміністративної справи допустив неповне з`ясування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржене рішення суду винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ФАРМ-ТРАНЗИТ" - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 по справі № 520/22425/25 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Приватного підприємства "ФАРМ-ТРАНЗИТ"- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.08.2025 у ВП № 78807137 про відкриття виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.08.2025 у ВП № 78807137 про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 303, 00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.08.2025 у ВП № 78807137 про стягнення виконавчого збору на суму 3400, 00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.08.2025 у ВП № 78807137 про закінчення виконавчого провадження .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 10.10.25.