Справа № 240/17918/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/17918/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

08 жовтня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , у якому (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 №2625 від 27.07.2024 щодо виплат грошового забезпечення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та здійснювати на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через законного представника ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення її батька, зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 №5829 від 30.11.2022.

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 як законний представник малолітньої ОСОБА_4 зазначає про незаконність припинення з червня 2023 року виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , який є батьком її доньки. Пояснює, що ОСОБА_3 брав участь в антитерористичній операції у період з 30.04.2015 по 01.04.2020 та після повернення з військової служби в АТО страждав на тяжку форму посттравматичного синдрому, який призвів до стійкої алкогольної залежності. Зазначає, що у цей період у зв`язку з частими запоями та проявами антисоціальної поведінки з метою захисту неповнолітніх доньок ОСОБА_1 звернулася до суду з метою розірвання шлюбу. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі №753/1700/19 від 11.07.2020 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано заочним рішенням. Однак, як стверджує позивачка, не зважаючи на офіційне розірвання шлюбу після покращення психічного стану ОСОБА_3 вони продовжували сумісне проживання, вести сумісне господарство та виховувати двох доньок до початку повномасштабною військової агресії рф 24.02.2022. З 25.02.2022 ОСОБА_3 повернувся на військову службу, однак 13.09.2022 зник безвісти під час участі у бойових діях під м. Бахмут.

Після отримання сповіщення №38 від 16.09.2022 про зникнення ОСОБА_3 позивачка звернулася до командира Військової частини НОМЕР_1 за отриманням грошового забезпечення ОСОБА_3 для утримання його малолітньої доньки, яке отримувала до червня 2023 року. Однак, з червня 2023 року виплата грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 його малолітній доньці припинилася, у зв`язку з поданням ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 свідоцтва про шлюб з ОСОБА_3 .

Внаслідок таких обставин, на підставі наказу військової частини № НОМЕР_2 від 02.06.2023 з серпня 2023 року ОСОБА_2 отримує все грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 у розмірі понад 100 000 грн щомісячно.

Позивачка вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати її малолітній доньці грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 у розмірі 100 000 грн протиправною, тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, шляхом скасування оскаржуваних наказів і поновити вказану виплату доньці військовослужбовця.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позов задоволено, а саме:

- визнано незаконним та скасовано наказ військової частини НОМЕР_1 №2625 від 27.07.2024 "Про виплату грошового забезпечення сім`ям безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 " щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 .

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та здійснювати на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через її законного представника - ОСОБА_1 , виплату грошового забезпечення її зниклого безвісті батька - військовослужбовця ОСОБА_3 , з червня 2023 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також у нейтральних державах або безвісно відсутніх".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги військова частина зазначає про правомірність своїх дій та прийнятих рішень, оскільки оскаржуваний наказ був прийнятий на виконання рішення суду та у зв`язку з наявністю законної дружини у зниклого безвісти військовослужбовця. Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не дано оцінку тим обставинам, що рішення судів у справі №755/12077/23 оскаржено у касаційному порядку і Верховним Судом відкрито провадження, а справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення, та просить його залишити без змін.

Третьою особою ОСОБА_2 подано письмові пояснення по суті апеляційної скарги, у яких зазначається про проживання однією сім`єю зі зниклим безвісти ОСОБА_3 , про відсутність підстав для здійснення виплат позивачці, висловлено заперечення щодо висновку судово-почеркознавчої експертизи №25763/23-32 від 26.10.2023, та надано фотодокази спільного проживання у 2021 році та докази розшуку ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 вважає, що він перебуває в полоні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу варто залишити без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.09.2016, копія якого наявна в матеріалах справи.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2020, прийнятим у справі №755/1700/19, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_3 брав участь в антитерористичній операції у період з 30.04.2015 по 01.04.2020 та у зв`язку з повномасштабною військовою агресією рф, повернувся на військову службу з 25.02.2022.

З 13.09.2022 ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти при участі в бойових діях під м. Бахмут.

У зв`язку з цим, відповідно до п. 7 Постанови №884, ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 за отриманням грошового забезпечення ОСОБА_3 для утримання його неповнолітньої доньки 2016 року народження. Відповідне грошове забезпечення позивачка отримувала до червня 2023 року відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 №5829 від 30.11.2022.

Згодом на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 №2313 від 02.06.2023 припинено виплату всіх видів грошового забезпечення ОСОБА_1 у зв`язку із заявою ОСОБА_5 як дружини безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_3 .

У подальшому, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17.06.2024, прийнятим у справі №755/12077/23, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2024, шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_3 визнано неукладеним, скасовано актовий запис про шлюб 1668 від 02.08.2022. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 відкрито касаційне провадження у справі №755/12077/23, у зупиненні дії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2024 та постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2024 відмовлено.

Враховуючи встановлені обставини, 03.12.2024 ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_4 звернулася до військової частини НОМЕР_1 із заявами про виплату бойового забезпечення та виплату допомоги на оздоровлення, вирішення побутових потреб, однак у їх задоволенні їй було відмовлено.

Позивачка вважає протиправною невиплату ОСОБА_6 щомісячного грошового забезпечення її батька, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку: оскільки рішенням суду шлюбу між ОСОБА_2 (третьою особою) та ОСОБА_3 (зниклим безвісті військовослужбовцем) визнано неукладеним, у результаті чого скасовано актовий запис про шлюб №1668 від 02.08.2022, то малолітня донька зниклого військовослужбовця, законним представником якої є її мати - ОСОБА_1 , має першочергове право на отримання грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, у тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12.2 розділу XII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884.

Механізм виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, захоплених у полон унормовано Порядком № 884, який прийнято відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку № 260.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII).

У пункті 2 Розділу I "Загальні положення" Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей (пункт 12.2, 12.3 розділу XII зазначеного Порядку № 260).

Пунктами 1-4 Порядку №884 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Згідно з п. 7 Порядку № 884 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Передбачені п. 7 Порядку № 884 правила щодо кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, узгоджуються із нормами абз. 3 - 4 ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII, якими передбачено, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Аналіз абз. 3 - 4 ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII та п. 7 Порядку № 884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

У разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, та/або повнолітніх дітей які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця. При цьому у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них. Цей висновок випливає з абз. 2 п. 7 Порядку № 884, яким передбачено, що у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Отже, з огляду на положення вказаних вище норм права, першочергове право на виплату грошового забезпечення мають члени сімей військовослужбовців: дружина (чоловіка), а в разі її (його) відсутності - повнолітні діти, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку). А особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батьки, мають право на виплату грошового забезпечення у рівних частка лише за умови, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Як встановлено судом і не є спірним у справі, ОСОБА_3 з 13.09.2022 вважається зниклим безвісти. Про зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_1 як члена родини було повідомлено сповіщенням №38 від 16.09.2022.

На підставі поданих ОСОБА_1 заяви та документів командиром в/ч НОМЕР_1 30.11.2022 видано наказ №5829 «Про виплату грошового забезпечення сім`ям безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 », а саме: ОСОБА_1 , як опікуну неповнолітньої доньки ОСОБА_4

18.05.2023 на адресу військової частини надійшла заява ОСОБА_5 про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з доданими до заяви документами.

02.06.2023 командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ №2313 про припинення виплати всіх видів грошового забезпечення з 18.05.2023 ОСОБА_1 та про здійснення виплати належного грошового забезпечення військовослужбовців, які вважаються захоплені у полон або заручниками, а також зниклими безвісти, усіх видів грошового забезпечення з 18 травня 2023 ОСОБА_2 .

У подальшому постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі №240/25766/23 було ухвалено таке:

- визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо припинення з червня 2023 року виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 його малолітній дочці ОСОБА_6 , що здійснювалися через законного представника - матір ОСОБА_1 з жовтня 2022 року;

- визнано протиправним та скасувано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №2313 від 02.06.2023 про припинення виплати всіх видів грошового забезпечення з 18.05.2023 ОСОБА_1 та про здійснення виплати належного грошового забезпечення військовослужбовців, які вважаються захоплені у полон або заручниками, а також зниклими безвісти, усіх видів грошового забезпечення з 18 травня 2023 ОСОБА_2 ;

- зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_5 від 18.05.2023 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, та прийняти рішення з врахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі №240/25766/23 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ "Про виконання рішення суду, яке набрало законної сили" від 19.07.2024 за №2449, яким було скасовано наказ від 02.06.2023 за №2313 "Про припинення виплати всіх видів грошового забезпечення з 18.05.2023 року ОСОБА_1 та про здійснення виплати належного грошового забезпечення військовослужбовців, які вважаються захоплені у полон або заручниками, а також зниклими безвісти, всіх видів грошового забезпечення з 18.05.2023 року ОСОБА_7 ".

Крім того, на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі №240/25766/23 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ "Про виплату грошового забезпечення сім`ям безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 " 27.07.2024 за №2625, яким встановлено здійснювати виплату належного грошового забезпечення військовослужбовців, які вважаються захоплені у полон або заручниками, а також зниклими безвісти, у розмірі 100% всіх видів грошового забезпечення з урахуванням вимог виконавчого листа, виданого 31.07.2019 Дніпровським районним судом м. Києві у справі №755/1633/19, у межах виконавчого провадження №59714660, наступним членам їх сімей, зокрема, дружині - ОСОБА_2 .

Проте колегія суддів зазначає, що командиром військової частини НОМЕР_1 не було враховано висновків суду, викладених у постанові від 10.07.2024 у справі №240/25766/23, оскільки прийнято рішення про призначення виплати грошового забезпечення - ОСОБА_7 , хоча судом було наголошено, що до послужного списку ОСОБА_3 не внесено змін у графу 17 щодо сімейного стану, зокрема, не зазначено про одруження ОСОБА_8 із ОСОБА_2 та не зазначено її як члена родини.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17.06.2024 у справі №755/12077/23, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2024 (набрало законної сили 29.11.2024) шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_3 визнано неукладеним, скасовано актовий запис про шлюб №1668 від 02.08.2022. У подальшому ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 відкрито касаційне провадження у справі №755/12077/23, а в зупиненні дії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2024 та постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2024 відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано застосував норму ч.4 ст.78 КАС України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Станом на дату апеляційного перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі №240/17918/24 в апеляційному порядку, колегією суддів встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалив у вказаній справі постанову від 09 липня 2025 року, якою рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2024 року залишено без змін.

Аналіз п. 7 Порядку №884 дає підстави вважати, що у разі, якщо дружини (чоловіка) військовослужбовця немає, то така виплата проводиться іншим членам його (її) сім`ї, а саме: повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Перебування неповнолітньої ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_3 не є спірним.

Так, пункт 1 Порядку № 884 встановлює чіткий перелік осіб, яким виплачується грошове забезпечення військовослужбовця, зокрема до цього переліку належить його дружина (чоловік). У разі якщо її (його) немає, то вказано перелік осіб, які мають право на таку виплату, та черговість.

Згідно з матеріалами справи у цьому публічно-правовому спорі судом досліджено та перевірено усі обставини, якими сторони обґрунтовують свої процесуальні позиції по суті позовних вимог та заперечень, зібрано та оцінено відповідні їм докази, на підставі чого встановлено, що згідно з чинним правовим регулюванням спірних правовідносин у справі першочергове право на отримання грошового забезпечення має законний представник малолітньої ОСОБА_4 - позивач ОСОБА_1 .

Дослідивши пояснення третьої особи у справі - ОСОБА_2 , зокрема про необхідність врахування для правильного встановлення обставин справи фактів проживання зі зниклим безвісти ОСОБА_3 однією сім`єю, заперечення висновку судово-почеркознавчої експертизи №25763/23-32 від 26.10.2023, а також доказів вжиття заходів для розшуку ОСОБА_3 колегія виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Предметом спору у цій справі є протиправність рішення суб`єкта владних повноважень - наказу військової частини НОМЕР_1 №2625 від 27.07.2024, а також встановлення наявності чи відсутності підстав зобов`язання суб`єкта владних повноважень діяти у певний спосіб для захисту прав позивача.

У зв`язку з цим суд, перевіряючи на обґрунтованість доводи письмових пояснень третьої особи у справі - ОСОБА_2 щодо підтвердження факту спільного життя з ОСОБА_3 , враховує положення чинного процесуального законодавства України, згідно з якими встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

КАС України також встановлює підстави звільнення від доказування, зокрема, ч. 3 ст. 78 цього Кодексу щодо врахування судом як таких, що не потребують доказування, обставин, встановлених рішенням суду у справі, розглянутій у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, судом першої інстанції досліджено основні аргументи учасників справи та надано їм відповідну правову оцінку, у зв`язку з чим обґрунтовано визнано незаконним та скасовано наказ військової частини НОМЕР_1 №2625 від 27.07.2024 "Про виплату грошового забезпечення сім`ям безвісти зниклих військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 " щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 ; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та здійснювати на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через її законного представника - ОСОБА_1 , виплату грошового забезпечення її зниклого безвісти батька - військовослужбовця ОСОБА_3 , з червня 2023 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також у нейтральних державах або безвісно відсутніх".

Інші доводи апеляційної скарги та пояснення учасників справи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції при вирішенні цього публічно-правового спору правильно і повно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.