Справа № 826/6306/17
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2025 р. Справа № 826/6306/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Томчука А.В.,

за участі секретаря судового засідання: Товстун Н.М.,

представника позивача: Лучко Д.Ю.,

представника відповідача: Федоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Медіатрейдинг"

до: Головного управління ДПС у м. Києві

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2017 № , № 7, №

ВСТАНОВИВ:

15.05.2017 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Медіатрейдинг" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2017 № , № 7, № .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" податковим органом складено акт від 24.01.2017 № 4/26-15-14-07-02-37568896 та в подальшому винесено податкові повідомлення-рішення від 21.02.2017 № , № 7, № .

При цьому, стверджуючи про протиправність висновків акту перевірки та відповідно і оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву (том 1 а.с. 75-77), в яких просить суд відмовити у задоволенні позову.

Податковий орган зазначає, що підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки, викладені у акті документальної позапланової виїзної перевірки "Торговий Дім "Медіатрейдинг", за результатами якої встановлено порушення товариством норми пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 ПК України, пунктів 1 та 2 статті 9 ЗУ № 996-XIV, пп. 2.5 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 192.1 статті 192 ПК України, п. 216.9 статті 216 ПК України. Так, суб`єкт владних повноважень зазначає, що у перевіряємому періоді в порушення Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою КМУ, позивач здійснював повернення алкогольних напоїв неналежної якості, в результаті чого товариство відобразило коригування дохідної частини податкових зобов`язань з ПДВ та зобов`язань з акцизного податку.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", який набрав чинності 15.12.2022.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя та невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його провадженні, до Київського окружного адміністративного суду.

Законом України від 16.07.2024 № 3863-IX "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" внесено зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825-IX від 13.12.2022 та викладено цей пункт у новій редакції.

Серед іншого новою редакцією зазначеного пункту передбачено таке.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На виконання вищевказаних законодавчих приписів відповідна адміністративна справа передана для розгляду та вирішення Вінницьким окружним адміністративним судом.

Автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею для розгляду справи визначено суддю Томчука А.В.

Ухвалою зазначеного судді від 10.03.2025 адміністративну справу № 826/6306/17 прийнято до свого провадження.

Ухвалою від 23.04.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Медіатрейдинг" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2017 № , № 7, № залишено без розгляду.

Втім, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23.04.2025, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою від 17.07.2025 суддею Томчуком А.В. прийнято до свого провадження справу № 826/6306/17 та призначено підготовче засідання на 13.08.2025.

13.08.2025 розгляд справи не відбувся, що підтверджується відповідною довідкою від 13.08.2025.

26.08.2025 суд постановив ухвалу про участь сторін у підготовчому засіданні 02.09.2025 в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 02.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду 16.09.2025.

У судовому засіданні 16.09.2025 представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позову, та просив суд задовольнити позовну заяву ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг".

Представник відповідача заперечила щодо задоволення заявлених товариством вимог та наголосила на правомірності рішень контролюючого органу.

Ухвалою від 16.09.2025, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, суд оголосив про перехід до стадії прийняття рішення та визначив датою його прийняття 29.09.2025.

29.09.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із технічним збоєм ВКЗ.

02.10.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення у справі.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Основним видом діяльності ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" () визначено за КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

На підставі направлень від 26.12.2016 № 10009/26-15-14-07-02, № 1010/26-15-14-07-02, м. Києві, відповідачем відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України та відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 14.12.2016 № 7971 та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 № 757/51619/16-к проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій за період з 01.01.2016 по 30.09.2016, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 24.01.2017 № 4/26-15-14-07-02-37568896, за висновками якого встановлено порушення підприємством, зокрема:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 2.5 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 735420 грн;

- пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 125819 грн;

- пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено акцизний податок на загальну суму 39368 грн;

- підпункту "е" пп. 164.2.17 пункту 164.2, 164.5 статті 164; п. 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 "а" статті 171 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору в сумі 115,52 грн.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 позивач здійснював реалізацію алкогольних напоїв фізичним та юридичним особам (реалізація алкогольних напоїв через РРО складає 96,4% (фізичним особам) та 4,6% (безготівковий розрахунок, як фізичним так і юридичним особам) від обсягу) за адресою м. Київ, вул Кирилівська, 82, на підставі ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Згідно відомостей акта перевірки податковим органом відповідно до наданих актів про видачу грошових кошів при поверненні товару, касових чеків РРО, аналізу рахунку 301, 311, 361, 704, 79, даних декларацій встановлено, що в порушення пункту 28 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМУ від 30 липня 1996 року № 854 товариство здійснювало повернення алкогольних напоїв неналежної якості, в результаті чого відбулось неправомірне сторнування дохідної частини на загальну суму 683845 грн. В бухгалтерському обліку така операція відображена Дт - 30, 36 Кт - 704; Дт - 704 Кт - 79 на суму 683845 грн. Такі порушення вплинули на формування податкового зобов`язання з ПДВ та акцизного податку.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 21.02.2017:

- № , яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 735420 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в України товарів на суму 157273 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 125819 грн та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 31454 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів суму штрафних санкцій у розмірі 49210 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 39368 грн та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 9842 грн.

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями позивач подав до ГУ ДФС у м. Києві скаргу від 06.03.2017 за № 5236/6.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 26.04.2017 вих. № 9005/6199-99-11-01-01-25, скарга позивача залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Позивач із вказаними порушеннями не погоджується, у позові наголошує на протиправності податкових повідомлень-рішень з підстав:

1) незаконності призначення та проведення перевірки, оскільки призначення такої мало місце на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 № 757/51619/16-к, в якій чітко зазначено питання, що мали бути досліджені при її проведенні (з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб`єктами господарювання за період з 01.01.2016 по 30.09.2016), тоді як відповідач у наказі ГУ ДФС у м. Києві від 14.12.2016 № 7971 визначив проведення перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2016.

2) перевірка призначена згідно з вимогами Постанови № 854, а вказаний нормативний документ визначає основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим, і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування. Відповідно до статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності товару, вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - Податковий кодекс, Кодекс, ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин,).

Глава 8 ПК України регламентує порядок проведення перевірок.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Стаття 78 ПК України визначає порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Так, у відповідності до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України однією з підстав проведення документальної позапланової перевірки є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Таким чином ПК України надано право контролюючому органу для проведення документальної позапланової перевірки відповідно до судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

Водночас, згідно з пунктом 78.2 статті 78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача на підставі положень підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України слугувала ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 у справі № 757/51619/16-к. Цією ухвалою надано дозвіл на призначення у кримінальному провадженні № 0000351 документальної позапланової перевірки ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб`єктами господарювання за період часу з 01.01.2016 по 30.09.2016.

Судом встановлено, що наказом начальника ГУ ДФС у м. Києві від 14.12.2016 № 7971 відповідно до вимог пп. 78.1.18 п. 78.1 статті 78 ПК України, на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В. у справі № 757/51619/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 22.06.2015 № 0000611 внесеного до ЄРД за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 тривалістю 10 робочих днів з 26.12.2016.

В той же час позивач вказує, що згідно резолютивної частини ухвали перевірка призначена у кримінальному провадженні № 0000351, проте у наказі податкового органу від 14.12.2016 № 7971 міститься згадка про кримінальне провадження № 0000611.

При цьому суд зауважує, що згідно мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 у справі № 757/51619/16-к, вказано про наступне: "... Прокуратурою м. Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000351 від 22.06.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, виділених з матеріалів провадження № 0000351 від 15.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 368 КК України.".

На переконання суду, зазначення у наказі про призначення та проведення відповідного виду перевірки некоректного номера кримінального провадження не впливає на наявність підстав для призначення і проведення такої на виконання судового рішення, та не може слугувати визначальною підставою для скасування оскаржуваних у цій справі рішень.

Водночас, одним із аргументів позивача, що покладений в основу заявлених вимог та стосується незаконності призначення та проведення перевірки, є те, що призначення такої мало місце на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 № 757/51619/16-к, в якій чітко зазначено питання, що мали бути досліджені при її проведенні (з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб`єктами господарювання за період з 01.01.2016 по 30.09.2016), тоді як відповідач у наказі ГУ ДФС у м. Києві від 14.12.2016 № 7971 визначив проведення перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2016. На переконання позивача, відповідач при винесенні наказу на проведення перевірки перевищила свої службові повноваження, тому такий наказ та проведена перевірка є незаконними по своїй суті.

Під час розгляду справи по суті, судом досліджено, як копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 № 757/51619/16-к, так і копію наказу начальника ГУ ДФС у м. Києві від 14.12.2016 № 7971 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Водночас, на переконання суду, у наказі від 14.12.2016 № 7971 визначено як юридичну так і фактичну підстави для проведення перевірки ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг", більше того зазначення фактичної підстави для її проведення, а саме відповідного судового рішення охоплює та визначає межі такої перевірки і за своєю суттю має на меті перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" за період з 01.01.2016 по 30.09.2016, тоді як формулювання питання визначеного у пункті 1 наказу від 14.12.2016 № 7971, жодним чином не спростовує підстав для проведення такої перевірки.

Згідно з висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 27.09.2022 у справі №320/1510/20 ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

З урахуванням наведеного вище суд зауважує, що певні недоліки адміністративного акта не можуть слугувати єдиною підставою для скасування рішень суб`єктів владних повноважень, прийнятих за наслідками перевірки платника проведеної на виконання такого акта. Відтак, суд відхиляє зазначені вище доводи позивача стосовно перевищення повноважень начальником ГУ ДФС у м. Києві при винесенні наказу від 14.12.2016 № 7971, оскільки такі не є предметом розгляду в межах заявленого спору.

Щодо порушень виявлених під час проведення відповідної перевірки слід врахувати наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.1, 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (підпункт 135.1 статті 135 ПК України).

За норами підпункту 137.1 статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

В силу підпункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

За нормами частини 2 статті 3 Закону № 996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з положеннями статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (частина 5 статті 9 Закону № 996).

З акту перевірки позивача вбачається, що позивач здійснював реалізацію алкогольних напоїв фізичним та юридичним особам (реалізація алкогольних напоїв через РРО складає 96,4% (фізичним особам) та 4,6% (безготівковий розрахунок, як фізичним так і юридичним особам) від обсягу) за адресою м. Київ, вул Кирилівська, 82, на підставі ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Згідно відомостей акта перевірки податковим органом відповідно до наданих актів про видачу грошових кошів при поверненні товару, касових чеків РРО, аналізу рахунку 301, 311, 361, 704, 79, даних декларацій встановлено, що в порушення пункту 28 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМУ від 30 липня 1996 року № 854 товариство здійснювало повернення алкогольних напоїв неналежної якості, в результаті чого відбулось неправомірне сторнування дохідної частини на загальну суму 683845 грн. В бухгалтерському обліку така операція відображена Дт - 30, 36 Кт - 704; Дт - 704 Кт - 79 на суму 683845 грн. Такі порушення вплинули на формування податкового зобов`язання з ПДВ та акцизного податку.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 відповідно до статті 20 Закону України "Про захист прав споживачів" затверджено "Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями" (далі - Правила, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), які визначають основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування (пункт 1 Правил).

Згідно з пунктом 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Пунктом 3 зазначених Правил передбачено, що вони поширюються на всіх суб`єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до пункту 28 Правил алкогольні напої належної якості обміну та поверненню не підлягають.

Отже, положеннями законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями, встановлено заборону повернення алкогольних напоїв належної якості.

Посилання позивача те, що Закон України «Про захист прав споживачів» та Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, не регулюють податкових правовідносин, а застосовуються виключно у сфері правовідносин між споживачами товарів, робіт ( послуг) та виробниками і продавцями товарів, робіт (послуг), суд не приймає до уваги з огляду на те, що Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями містять спеціальну норму, яка встановлює заборону на повернення алкогольних напоїв, і вказана норма поширюються на всіх суб`єктів господарювання на території України незалежно від форм власності.

У своїй господарській діяльності позивач повинен застосовувати, зокрема, і Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, оскільки такі регулюють питання торгівлі певними видами товарів, такі впливають на результати господарської діяльності за наслідками якої ведеться бухгалтерський облік на підставі якого формуються дані податкового обліку. Тобто господарські операції та дотримання під час таких вимог спеціального законодавства безпосередньо впливають на податковий облік та визначення податкових зобов`язань.

Судом встановлено, що поверненню підлягали алкогольні напої належної якості. Позивач вказаний факт не спростовує.

Варто вказати, що повернення алкогольних напоїв проводиться за встановленою законом процедурою, встановленою статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів», частиною 8 якої визначено, що у разі придбання покупцем продовольчих товарів неналежної якості продавець зобов`язаний замінити їх на товари належної якості або повернути покупцеві сплачені ним гроші, якщо недоліки виявлено у межах строку придатності.

Частиною 11 статті 8 Закону «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги покупця розглядаються після пред`явлення розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Крім того, у разі, якщо товар підлягає обміну чи поверненню, покупець повинен звернутися письмово до продавця із заявою про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів.

Проте позивачем не надано доказів, в матеріалах справи такі відсутні, щодо надходження від покупців відповідних заяв про розірвання договору купівлі-продажу, більше того відсутні і докази, що свідчать, що реалізовані позивачем алкогольні напої були неналежної якості (результати експертизи, скарги споживачів, тощо).

Водночас наявні у матеріалах справи акти про видачу грошових коштів складені при поверненні товару та відповідні фіскальні чеки, на переконання суду, не спростовують висновків про недопустимість повернення алкогольних напоїв, в силу вимог норм чинного законодавства. Більше того згадані документи жодним чином не підтверджують неналежну якість поверненого товару (алкогольних напоїв).

Отже, враховуючи норми законодавства, що регулює спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що, здійснюючи повернення алкогольних напоїв, позивач порушив вимоги чинного законодавства, в результаті чого позивачем безпідставно проведено сторнування дохідної частини на суму 683845 грн, що вплинуло на формування бази оподаткування ПДВ і податкового зобов`язання з акцизного податку.

Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постанові від 17.09.2021 у справі № 826/10394/17.

Отже, зважаючи на викладені обставини суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.07.2017 № , № 7, № є правомірними, прийнятими в межах компетенції контролюючого органу та відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак не підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг" належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України судові витрати не підлягають до відшкодування ТОВ "Торговий Дім "Медіатрейдинг".

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Медіатрейдінг" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63, );

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 13.10.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович