Справа № 640/23254/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/23254/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Штабського Миколи Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Штабський Микола Вікторович (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016 відносно ОСОБА_1 про нарахування транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що 10 червня 2016 року Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДПС України в м. Києві було винесено податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р про визначення ОСОБА_1 суми транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн. Податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 не одержував і про його наявність дізнався лише 23 вересня 2020 року, коли отримав рішення ДПС України, яке стосується скарги ОСОБА_1 на інше податкове повідомлення (вимогу) контролюючого органу, що не є предметом даного позову.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016 з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000,00 грн є незаконним, так як відносно ОСОБА_1 у 2016 році вже іншим контролюючим органом (ДПІ в Києво-Святошинському районі Київської області) було винесено податкове повідомлення-рішення з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн, яке оскаржується в судовому порядку.

З огляду на те, що податкове повідомлення-рішення №3512-17 від 23.06.2016 Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про необхідність сплати ОСОБА_1 транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік оскаржено в судовому порядку, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016 Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДПС України в м. Києві є незаконним та підлягає скасуванню, так як державних орган не може застосовувати подвійне оподаткування і ОСОБА_1 не міг та не повинен був знати, що відносно нього винесено два однакові податкові повідомлення-рішення і обліковується подвійний податок.

Позивач заначає, що транспортний податок згідно з ПК України є місцевим податком та встановлення місцевих податків здійснюється виключно відповідними рішеннями місцевих рад, що закріплено п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період. Тобто, виходячи з норм Податкового кодексу України, нові податки не можуть бути визнані обов`язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів. За наведених обставин та положень чинного законодавства України позивач вважає, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році.

Таким чином, позивач вважає податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016 протиправним та таким, що підлягає скасуванню як прийняте з порушенням вимог чинного податкового законодавства, тому звернувся до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог, в обгрунтування заперечень проти позову зазначає, що з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Так, згідно пп. 267.1.1, 267.1.2 п. 267.1, п. 267.4, пп. 267.5.1 п. 267.5, пп. 267.6 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є лекові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (при цьому, календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Рішенням Київської міської ради «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» від 28.01.2015 № 58/923, відповідно до норм Податкового кодексу України було встановлено на території міста Києва податок на майно, який складається, зокрема, і з транспортного податку.

Положення п. 2 - 6 Положення про транспортний податок (додаток № 2 до рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) визначають платників, об`єкт та базу оподаткування транспортним податком, податковий період та порядок обчислення і сплати такого податку, щго повністю кореспондуються з нормами Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а саме - легкового автомобіля марки LANDE ROVER , 2014 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб.см.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року становить 1 378,00 грн.

Отже, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. (1378 грн м. з. п. х 750 м. з. п. = 1 033 500,00 грн) та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

З огляду на вищевикладене ГУ ДПС м. Києва при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку діяла у спосіб, на підставі та в межах визначених повноважень, а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Питання щодо строку звернення до суду ухвалено вирішити під час розгляду справи.

На виконання положень Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року справу прийнято до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016. Клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про заміну первісного відповідача задоволено. Допущено заміну відповідача у справі - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року витребувано від Головного управління ДПС у м. Києві відомості щодо прийняття ДПІ в Києво-Святошинському районі Головного управління ДПС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016 №3512-17 з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн відносно позивача та чи є вказане повідомлення-рішення таким, що прийнято з тих самих підстав, того самого податку та періоду, що і податкове повідомлення рішення, що є предметом позову у справі, що розглядається

На виконання вимог ухвали від 08.08.2025 ГУ ДПС у м. Києві надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС в м. Києві проведено обчислення суми транспортного податку за 2016 рік на автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2014 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см, VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , дата здійснення реєстраційної дії 15.05.2015, громадянину ОСОБА_1 . За результатами обчислення податку 10.06.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р на суму 25 000 грн, яке надсилалося платнику засобами поштового зв`язку за місцем податкової адреси платника на АДРЕСА_1 .

Відповідач зазначає що податкове повідомлення-рішення №3512-17 від 23.06.2016 було винесене податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області та не стосується оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 10.06.2016 №436-1305/Р, яке було винесене податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві та не є предметом спору у справі № 640/23254/20. Податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р винесене 10.06.2016, в той час як податкове повідомлення-рішення № 3512-17 винесене 23.06.2016. Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене раніше, воно має пріоритет та не може бути визнане таким, що створює подвійне оподаткування. Тому, податкове повідомлення-рішення № 3512-17 від 23.06.2016 не є належним доказом у розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, а було окремим предметом спору у іншій адміністративній справі.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76,90 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , є власником транспортного засобу марки марки Lande Rover, модель Range Rover, 2014 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб.см, зареєстрованого 15.05.2015.

Головне управління ДФС у місті Києві прийняло податкове повідомлення-рішення№ 436-1305/Р від 10.06.2016, яким позивачу відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначену суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000,00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VІІІ (далі - Закон № 909-VІІІ), згідно з яким підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України викладено у такій редакції: «Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті».

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №909-VІІІ визначено установити, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №909-VІІІ рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, то з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата була установлена в розмірі 1378,00 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Відтак, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500,00 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576) (далі - Порядок № 403), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де: Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункту 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Як слідує з листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) вих. №8 3252-08/4797-03 від 22.02.2016 «Про надання інформації» на виконання пункту 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, Мінекономрозвитку надає інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року, зокрема згідно Додатку 1 до цього листа «Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних Держзовніінформ» наявна інформація про автомобілі марки Lande Rover, модель Range Rover, об`ємом двигуна 4,4 куб.см, об`ємом двигуна 5 куб.см, строк експлуатації до 5 років.

Отже, середньоринкова вартість транспортного засобу, власником якого є позивач становить більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, оскільки середньоринкова вартість автомобіля позивача перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року, то транспортний засіб, який був зареєстрований за позивачем, є об`єктом оподаткування транспортним податком, в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Як вважав позивач, застосування контролюючим органом положень статті 267 Податкового кодексу України з метою оподаткування транспортним податком, за яким об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, не може мати місце у 2016 році.

Разом з тим, такі висновки позивача є помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Згідно пунктом 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 123, підпунктом 12.4.3 пункту 12.4 та пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України вимоги щодо оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період), не поширюються на прийняті органом місцевого самоврядування на виконання Закону рішення про встановлення місцевих податків на 2016 рік.

Беручи до уваги вищевикладене, у контролюючого органу наявні правові підстави для визначення податкового зобов`язання з транспортного податку у 2016 році з урахуванням змін, внесених до об`єкта оподаткування, та про обов`язок платників податку щодо сплати цього виду податку у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Позивач також наголошував про дотримання принципу стабільності, що закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України.

Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 (справа №825/1496/17) викладена правова позиція щодо застосування принципу стабільності, співвідношення приватних і публічних інтересів, висновки стосовно порядку оприлюднення рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків чи зборів або внесення змін до них.

Цей принцип скерований (орієнтований на) органам законодавчої влади, а у випадку передбаченому пунктом 4.4 статті 4 Кодексу - органам місцевого самоврядування, з метою дотримання певного порядку внесення змін до будь-яких елементів податків.

Згідно з загальноприйнятою у правозастосуванні юридичною кваліфікацією змін до податкового законодавства Закон, який вносить зміни всупереч пункту 4.1.9 Податкового кодексу України вважається чинним, оскільки не суперечить Конституції, як і іншим нормативно-правовим актам, аналогічно щодо місцевих податків і зборів, право на встановлення яких законодавчо передано органам місцевого самоврядування. Норма підпункту 4.1.9 Кодексу встановлює обмеження, не передбачаючи жодних наслідків (зокрема санкцій) у разі його порушення.

Щодо доводів позивача про прийняття іншим контролюючим органом (ДПІ в Києво-Святошинському районі Київської області) податкового повідомлення-рішення № 3512-17 від 23.06.2016 з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн та наявності подвійного оподаткування, суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за податковою адресою (місцем реєстрації) платника податку, зазначеною в реєстраційних документах на об`єкт оподаткування.

Спірне податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 №436-1305/Р прийнято ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві як контролюючим органом за місцем реєстрації позивача.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 №436-1305/Р прийнято з дотриманням вимог ст. 267 Податкового кодексу України.

Як убачається з матеріалів справи, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 3512-17 від 23.06.2016, згідно з яким ОСОБА_1 відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначену суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000,00 грн.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області № 3512-17 від 23.06.2016, яким позивачу визначену суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000,00 грн, прийнято пізніше у часі, тобто вже після прийняття повідомлення-рішення від 10.06.2016 №436-1305/Р ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, суд дійшов висновку, що в межах предмету розгляду цієї справи, суд не може надавати оцінку правомірністі прийнятого повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області № 3512-17 від 23.06.2016 та наявності подвійного оподаткування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Штабського Миколи Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 436-1305/Р від 10.06.2016 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова