Справа № 826/11063/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного Українсько-Англійського підприємства з іноземними інвестиціями "Соломія" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю спільного Українсько-Англійське підприємства з іноземними інвестиціями "Соломія" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної службі у місті Києві:

- податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2018 року № на суму штрафних санкцій 510,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2018 року № , яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 130000,00 грн, нараховано штраф 32500,00 грн, загалом на суму 162 500,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного Українсько-Англійське підприємства з іноземними інвестиціями "Соломія" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень прийнято до розгляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано прийняті Головним управлінням Державної фіскальної службі у місті Києві податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2018 року № на суму штрафних санкцій 510,00 гривень, та податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2018 року № , яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 130000,00 грн, нараховано штраф 32500,00 грн, загалом на суму 162 500,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що у оскаржуваних правовідносинах він діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а спірне рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ СП "СОЛОМІЯ", за результатами якої було складено акт перевірки від 25.06.2018 №440/26-15-14-01-02/25586053.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення:

- пп.14.1.11, пп. 14.1.257 п.14.1 ст.14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 , пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 за № 290 та п.5, п.6, п.7, п.11 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 за № 318, п.1, п.2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами і доповненнями) в результаті чого встановлено: заниження податку на прибуток, що підлягає до сплати в загальній сумі 85540 грн., в тому числі по періодам: за 2015 рік у сумі 7625 грн., за 2017 рік у сумі 77915 гривень;

- п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1, 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 7060 грн., в тому числі за лютий 2018 року в сумі 7060 гривень;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами і доповненнями), на адресу контрагентів - покупців, зареєстровано податкові накладні з порушенням граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН;

- ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94 - ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" зі змінами та доповненнями, а саме несвоєчасне надходження на рахунок ТОВ «СОЛОМІЯ» валютної виручки в сумі 2 730,00 дол. США (еквів. 59528,74 грн.) за контрактом від 20.04.15 №20/04/15 з компанією "Premier Natural Teas (Pvt) Ltd" (Шрі-Ланка);

- п.п. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163; п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164; п.п. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167; п.п. «а» п. 176.2 ст. 176;

- п.п. «г» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 130 000,00 грн. ( в т.ч. в липні 2017 у сумі 130 000,00 грн.);

- п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.51.1 ст.51, п.п.«б» п.176.2 ст.176, ст. 119 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом № 4 Мінфіну України від 13.01.2015. подання не в повному обсязі податкового розрахунку ф. 1 ДФ за 3 квартал 2017.

На підставі акту перевірки було прийнято податкове повідомлення- рішення від 09 липня 2018 року № на суму штрафних санкцій 510,00 гривень та податкове повідомлення - рішення від 09 липня 2018 року № , яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 130000,00 грн. (сто тридцять тисяч гривень нуль копійок), нараховано штраф 32500,00 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок), загалом на суму 162 500,00 гривень.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що відповідно пп. 14.1.268 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України до переліку пасивних доходів не входять доходи від продажу майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

22 грудня 2016 року між фізичною особою, резидентом України, ОСОБА_1 (Власник) та товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією «СОЛОМІЯ» (Правонаступник) було укладено договір про передачу виключних майнових прав на знак для товарів і послуг за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_1.

За вказаним договором позивач придбав у фізичної особи, резидента України, ОСОБА_1 знак на товари і послуги «Аскольд» за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_1.

До об`єкту права інтелектуальної власності, згідно статті 420 Цивільного кодексу України належить торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Згідно статті 493 Цивільного кодексу України суб`єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 427 Цивільного кодексу України умови передання майнових прав інтелектуальної власності можуть бути визначені договором, який укладається відповідно до цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до статті 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Так, власник торговельної марки, фізична особа, резидент України, ОСОБА_1 реалізував своє право власника шляхом відчуження за укладеним з позивачем договором виключних майнових прав на торговельну марку.

Згідно пункту 1.5. договору після підписання договору та внесення відомостей до міжнародного реєстру ВОІВ, власність на виключні майнові права на зазначену міжнародну реєстрацію набуває товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією «СОЛОМІЯ».

При цьому, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом (стаття 494 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.495 Цивільного кодексу України майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, за укладеним договором позивач придбав торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію - є об`єктом права інтелектуальної власності.

Податковий орган, посилаючись на пп.164.2.3 п.164.2 ст.164 та пп. 167.5.1. п. 167.5 ст.167 ПК України прийшов до висновку, що при оподаткуванні доходів, нарахованих (виплачених) ОСОБА_1 за вищевказаною операцією слід застосовувати ставку податку на доходи фізичних осіб, яка становить 18% - для пасивних доходів.

Відповідно до пп. 167.5.1. п. 167.5 ст.167 Податкового кодексу України ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах: 18 відсотків - для пасивних доходів, крім зазначених у підпунктах 167.5.2 та 167.5.4 цього пункту.

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пп.164.2.3 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи від продажу об`єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об`єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу.

Так, дохід, отриманий ОСОБА_1 за вищевказаною операцією, є доходом із джерелом походження з України.

Відповідно до п. 23.1 Податкового кодексу України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

Згідно з п.п. 14.1.268 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що пасивні доходи для цілей розділу IV цього Кодексу - доходи, отримані у вигляді: процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, на вклад (депозит) у кредитних спілках, інших процентів (у тому числі дисконтних доходів); процентного або дисконтного доходу за іменним ощадним (депозитним) сертифікатом; плати (відсотків), що розподіляється відповідно до пайових членських внесків членів кредитної спілки; доходу, який виплачується компанією, що управляє активами інституту спільного інвестування, на розміщені активи відповідно до закону, включаючи дохід, що виплачується (нараховується) емітентом у результаті викупу (погашення) цінних паперів інституту спільного інвестування, який визначається як різниця між сумою, отриманою від викупу, та сумою коштів або вартістю майна, сплаченою платником податку продавцю (у тому числі емітенту) у зв`язку з придбанням таких цінних паперів, як компенсація їх вартості; доходу за іпотечними цінними паперами (іпотечними облігаціями та сертифікатами) відповідно до закону; відсотків (дисконту), отриманих власником облігації від їх емітента відповідно до закону; доходу за сертифікатом фонду операцій з нерухомістю та доходу, отриманого платником податку в результаті викупу (погашення) управителем сертифікатів фонду операцій з нерухомістю в порядку, визначеному проспектом емісії сертифікатів; інвестиційного прибутку, включаючи прибуток від операцій з державними цінними паперами та з борговими зобов`язаннями Національного банку України з урахуванням курсової різниці; роялті; дивідендів; страхових виплат і відшкодувань.

Отже, відповідно пп. 14.1.268 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України до переліку пасивних доходів не входять доходи від продажу майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, висновки про застосовування до вказаного доходу фізичної особи ставки оподаткування пасивних доходів у розмірі 18% безпідставні.

Відповідно до пп.14.1.225 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Так, не вважаються роялті платежі зокрема отримані: за передачу прав на об`єкти права інтелектуальної власності, якщо умови передачі прав на об`єкт права інтелектуальної власності надають право особі, яка отримує такі права, продати або здійснити відчуження в інший спосіб права інтелектуальної власності або оприлюднити (розголосити) секретні креслення, моделі, формули, процеси, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау), крім випадків, коли таке оприлюднення (розголошення) є обов`язковим згідно із законодавством України;

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з тим, що твердження контролюючого органу, що дохід ОСОБА_1 від продажу майнових прав інтелектуальної власності (торгівельної марки) відноситься до пасивних доходів (роялті) та підлягають оподаткуванню за ставкою 18%, є необгрунтованими.

Продаж торгової марки за укладеним між позивачем та ОСОБА_1 договором передбачала передачу всіх прав інтелектуальної власності на торгову марку (у тому числі права володіння, розпорядження, використання, включаючи право на продаж: або відчуження у іншій спосіб), а не права використання, дохід, отриманий ОСОБА_1 від вказаної операції, не є роялті згідно з пп. 14.1.225 ПКУ, не відноситься до пасивних доходів і не підлягає оподаткуванню за ставкою 18%.

Відповідальність застосована до позивача у вигляді штрафу за неврахування у звітності про суми доходів, нарахований (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (форма 1-ДФ) донарахованого зобов`язання у сумі 130 000,00 грн., є наслідком помилкового застосування законодавства податковим органом при розрахунку вищевказаного зобов`язання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного Українсько-Англійського підприємства з іноземними інвестиціями "Соломія" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови складено 08.10.2025.