Справа № 320/39364/25
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Київ № 320/39364/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Марич Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Савченко Юлії Йосипівни про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 24.07.2025 про стягнення штрафу на користь держави у розмірі 51 000, 00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Савченко Юлії Йосипівни від 24.07.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 у розмірі 269,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Савченко Юлії Йосипівни від 24.07.2025 про стягнення виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Савченко Юлії Йосипівни від 31.07.2025 виконавчого провадження № НОМЕР_1 про арешт коштів боржника.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документа, який не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки поданий із пропуском строку на пред`явлення виконавчого документа.

Ухвалою суду від 14.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Протокольною ухвалою суду від 08.10.2025 вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження відповідно до вимог ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

30.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) №4А-3589, відносно ОСОБА_1 .

Постанова набрала законної сили 15.01.2025 року.

Заявою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.05.2025 вказану постанову направлено на примусове виконання до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

24.07.2025 головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Ю.Й. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 24.07.2025 про стягнення штрафу на користь держави у розмірі 51 000, 00 грн, від 24.07.2025 про розмір мінімальних витрат у розмірі 269,00 грн, від 24.07.2025 про стягнення виконавчого збору, та від 31.07.2025 про арешт коштів боржника.

Не погоджуючись з прийнятими постановами про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат, про стягнення виконавчого збору, та про арешт коштів боржник, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. (ч. 1, 3 ст. 4 Закону №1404-VIII).

Як вбачається з постанови від 30.12.2024 №4А-3589 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , остання відповідає вимогам встановленим для виконавчих документів Законом №1404-VIII та КУпАП.

При цьому, на відміну від рішень інших видів (форм) судочинства, які, за загальним правилом, підлягають виконанню після закінчення строку апеляційного та касаційного оскарження, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України (ст. 299 КУпАП).

Згідно ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Частиною 1, 2 ст. 12 Закону №1404-VIII визначено, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, норми КУпАП кореспондуються з приписами Закону України "Про виконавче провадження"№1404-19 , яким регламентуються умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 4 ст. 12 Закону №1404-VIII передбачені випадки коли строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

При цьому, Законом України Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження від 15.03.2022 року №2129-IX розділ XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження доповнено пунктом 10-2 такого змісту, зокрема пп. 4, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Закон №2129-IX набрав чинності 26.03.2022, а тому з 26.03.2022 строки, визначені Законом України Про виконавче провадження, в тому числі і щодо пред`явлення виконавчих документів до виконання, перериваються.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дію продовжено.

Отже, враховуючи приписи пункту 10-2 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про виконавче провадження строк на пред`явлення постанови від 30.12.2024 №4А-3589 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , пропущено не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №260/2595/22, від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22.

Крім того, доказів протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звернення до виконання постанови від 30.12.2024 №4А-3589 суду надано не було.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї за відомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено, що у виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документа без виконання встановлені ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII.

Також, суд відхиляє твердження позивача щодо обов`язку державного виконавця перевіряти строк вручення постанови боржнику, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку виконавця здійснювати додаткову перевірку дати отримання постанови боржником.

З огляду на викладене, спірну постанову відповідачем винесено з дотриманням норм Закону №1404-VIII.

Крім того, суд вказує на безпідставність інших посилань позивача, зазначених в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірні постанови винесені державним виконавцем є правомірними.

Отже, з огляду на встановлену судом правомірність спірних постанов про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат, про стягнення виконавчого збору, та про арешт коштів боржника, які винесені у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.