Справа № 560/15698/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15698/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

13 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року та на додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 19.04.2024 № 5319/6/22-01-24-12/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку, прийняте щодо ФОП ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2024 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 19.04.2024 № 5319/6/22-01-24-12/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку, прийняте щодо ФОП ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області поновити з 01.01.2024 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку.

Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2025 заяву представника позивача, адвоката Афадєєва Віталія Вікторовича, про ухвалення додаткового судового рішення у справі №560/15698/24 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності - дата запису у ЄДР 02.05.2023, номер запису про державну реєстрацію - 0302700.

ОСОБА_1 взято на податковий облік в Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області, Хмельницька ДПІ (м. Хмельницький) 02.05.2023 №31.

Позивачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 для реєстрації платником єдиного податку третьої групи подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (далі - Заява) 02.05.2023 № 31 з 02.05.2023.

10.05.2023 подано Заяву № 14061451 про перехід на 3 групу ставку 2% з 02.05.2023 по 01.07.2023.

14.06.2023 подано Заяву № 17833149 про перехід на 2 групу з ставкою 20%.

ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 19.04.2024 № 10237/22-01-24-12 про результати камеральної перевірки щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування.

Камеральною перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування: порушено вимоги абз. 2 п. 293.8 ст. 293 Податкового Кодексу України, а саме: платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Також порушено вимоги абз. 1 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ щодо переходу на сплату інших податків і зборів у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку другої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, в якому відбулося таке перевищення.

19.04.2024 ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено рішення № 5319/6/22-01-24-12/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Вважаючи вимогу щодо отримання ФОП ОСОБА_1 статусу платника ПДВ та рішення про анулювання статусу платника єдиного податку необґрунтованими, протиправними, прийнятими з порушенням норм податкового законодавства, які підлягають скасуванню, нею 23.05.2024 була подана скарга до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 , 24.07.2024 Державна податкова служба України прийняла рішення № 22520/6/99-00-06-03-03-06 від 24.07.2024, яким відмовила у задоволенні даної скарги.

Згідно з цим рішенням Державна податкова служба України дійшла висновку, що ГУ ДПС у Хмельницькій області рішенням від 19.04.2024 № 5319/6/22-01-24- 12/ НОМЕР_1 анулювало реєстрацію платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2024, у відповідності до вимог п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 та п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України.

Не погоджуючись із правомірністю прийняття рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статі 291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку належать, зокрема: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з положеннями Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 6700 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи та податкових агентів платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) є календарний квартал (крім податкового періоду податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 ПК України).

Підпунктом 9 пункту 9 підрозділу 8 Розділу XX ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Абзацом першим п.299.1 статті299 ПК України визначено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно спірного рішенні відповідачем як на підставу для виключення позивача з реєстру платників єдиного податку зазначено абзац 3 п.299.10 ст.299 Кодексу.

Зокрема, абзацом 3 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України обумовлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

В свою чергу, приписами пункту 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Отже, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

Вказану правову позицію зазначено Верховним Судом у постановах від19.02.2019 у справі №826/7216/17, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 03.12.2020 у справі №200/9334/19-а,від 14.07.2021 у справі №808/224/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Отже предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання).

Питання ж своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів є предметом документальної перевірки, як це передбачено підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.03.2019 у справі №803/1908/16, від 23.08.2019 у справі №826/4242/15, від 06.02.2020 у справі №813/87/16, від 04.05.2023 у справі №320/1040/19.

Верховний Суд при розгляді аналогічних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №13/4266/17, від 04.05.2023 у справі №320/1040/19).

Тобто, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено такого предмету камеральної перевірки, як перевірка дотримання розміру граничного розміру доходу платником єдиного податку, та не передбачено можливості здійснення під час камеральної перевірки будь-якого аналізу норм чинного законодавства на предмет повноти нарахування податків та зборів.

Належних доказів проведення документальної перевірки позивача податковим органом до суду не надано.

З огляду на викладене, ГУ ДПС в Хмельницькій області при прийняті оскаржуваного рішення від 19.04.2024 № 5319/6/22-01-24-12/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2024, діяло не у спосіб, що визначений чинним податковим законодавством України. Відтак, таке рішення підлягає скасуванню.

Щодо виявлених порушень, зазначених в оскаржуваному рішенні про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4 статі 291 ПК України до другої групи платників єдиного податку належать, зокрема: фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з положеннями Закону України 2Про державний бюджет України на 2023 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 6700 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 ПК України).

Підпунктом 9 №.4.3 пункту 9№.4. підрозділу 8 Розділу XX ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Абзацом першим п.299.1 статті299 ПК України визначено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно рішення від 19.04.2024 ГУ ДПС в Хмельницькій області як на підставу для виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку зазначено абз. 1 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу.

Відповідачем зазначено, що граничний розмір обсягу доходу ФОП ОСОБА_1 у 2023 році з урахуванням п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПК України становить: 6700 грн*834*6/12 = 2793900,0 грн.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області після аналізу податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за № , поданої 25.01.2024 року, встановлено, що сума її доходу за 2023 рік становить - 5577703,91 грн.

Відповідачем було надіслано позивачу запит від 29.04.2023 за № К 5842/6/22-01-24-12 (копія додається), згідно з яким Головне управління ДПС у Хмельницькій області просило ФОП ОСОБА_1 , в зв`язку з неподанням реєстраційної заяви платника податку на додану вартість форми №1-ПДВ в термін, що передбачений абзацом 1 пункту 183.4 статті 183 ПК України, надати інформацію та копії документів щодо підтвердження/спростування наявності підстав для обов`язкової реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника податку на додану вартість відповідно до вимог пункту 181.1 статті 181 розділу V ПКУ.

У відповідь на цей запит ФОП ОСОБА_1 надіслала відповідачу листа за вих. № 24/05 від 24.05.2024, яким на запит Головного управління ДПС у Хмельницькій області №5842/6/22-01-24-12 від 29.04.2024 про надання документів повідомила, що у поданій декларації платника єдиного податку за 2023 рік від 25.01.2024 була допущена технічна помилка, в зв`язку з чим було помилково відображена не коректна завищена сума виручки за 2023 рік, оскільки звітність створювала сама ФОП, адже бухгалтер був відсутній.

У 2024 році нею був укладений договір з бухгалтерською компанією і був проведений внутрішній аудит, за результатами якого виявлена помилка у виручці, в зв`язку з чим 19.05.2024 було подано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2023 рік (копії листа-відповіді на запит, звітної декларації та уточнюючої декларації за 2023 рік наявні в матеріалах справи).

Також 23.05.2024 позивачем була подана скарга до Державної податкової служби України (вх. ДПС № 21246/6 від 27.05.2024).

За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 , 24.07.2024 Державна податкова служба України прийняла рішення № 22520/6/99-00-06-03-03-06 від 24.07.2024, яким відмовила у задоволенні даної скарги.

При цьому ДПС України у рішенні зазначила, що ФОП ОСОБА_1 з 02.05.2023 по 30.06.2023 застосовувала особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ Кодексу, а граничний обсяг доходу, який передбачений для платника єдиного податку другої групи у 2023 році, становить 5 587 800 грн. (834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року).

Враховуючи, що розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2023 становить 6700 гривень, то граничний обсяг доходу на один місяць 2023 року становить 465 650 гривень.

Згідно з поданою ФОП ОСОБА_1 податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за звітний (податковий) період 2023 рік від 25.01.2024 № обсяг доходу за звітний (податковий) період становить 5 577 703,91 грн.

ДПС України вказала, що ФОП ОСОБА_1 задекларовано суму доходу, яка перевищує суму, визначену пропорційно до кількості календарних місяців 2023 року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, визначені п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ Кодексу.

Однак, як вже зазначалося вище, ще до подання до ДПС України вказаної скарги, а саме 19.05.2024 позивачем була подана відповідачу уточнююча декларація платника єдиного податку за 2023 рік (яка була зареєстрована органом ДПС, реєстраційний номер ), згідно з якою дійсний обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік становить - 2690900 грн., що є ще меншим значенням доходу порівняно з доходом, помилково зазначеним у попередній декларації позивача.

Отже, фактично позивачем не було допущено перевищення граничного обсягу доходу, який передбачений для платника єдиного податку другої групи у 2023 році.

Оскільки за підсумками 2023 року обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 не перевищив граничного обсягу доходу платника єдиного податку другої групи, встановленого на 2023 рік відповідно до підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України та враховуючи порушення відповідачем процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку, висновок про перевищення позивачем такого обсягу доходу є безпідставним, незаконним та таким, що протирічить нормам податкового законодавства, а рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ДПС в Хмельницькій області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , платником єдиного податку в Реєстрі платників єдиного податку, суд зазначає наступне.

Згідно з п.19-3.1 ст.19-3 ПК України до функцій державних податкових інспекцій належать: здійснення сервісного обслуговування платників податків; здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстрів, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.

Відповідно до п.299.1 ст.299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пп.299.13 ст.299 ПК України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку, у тому числі і дату виключення особи з реєстру платників єдиного податку.

У випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування.

Тобто, платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

Разом з тим, нормами ПК України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Отже, з врахуванням наведених вище обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що оскільки рішення від 19.04.2024 № 5319/6/22-01-24-12/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є протиправним, тому з метою ефективного відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача поновити ФОП ОСОБА_1 , у Реєстрі платників єдиного податку з 01.01.2024 та відновити відомості у Реєстрі платників єдиного податку.

Крім того додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2025 заяву представника позивача, адвоката Афадєєва Віталія Вікторовича, про ухвалення додаткового судового рішення у справі №560/15698/24 задоволено частково та стягнуто на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано главою 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 25 вересня 2024 року.

Згідно з п. 3.1., 3.2. цього договору вартість послуг Виконавця визначається у актах про надання правничої допомоги, які підписуються Сторонами. Оплата наданих послуг здійснюється Замовником протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання акту про надання правової допомоги в безготівковому або готівковому порядку.

23 грудня 2024 року сторонами вказаного вище договору був складений та підписаний акт про надання правничої допомоги, згідно з яким загальна вартість наданої Замовнику правничої допомоги (комплексу платних юридичних послуг), пов`язаної із представництвом та захистом інтересів Замовника у судовій справі № 560/15698/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за згодою Сторін, становить 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Також у цьому акті наведено опис юридичних послуг, що були надані Виконавцем (адвокатом) на підставі вищезазначеного Договору, із зазначенням їх вартості (п. 2 Акту).

Судом першої інстанції встановлено, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

При цьому судом першої інстанції враховано, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом першої інстанції правильно враховано, що у подібних правовідносинах є судова практика. При цьому, обсяг позовної заяви та доданих до неї документів не є значним, що свідчить про те, що для вивчення таких документів та написання позову не є необхідною велика кількість часу та дослідження великої кількості нормативно-правової бази.

Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 4000 грн, що відповідає вимогам розумності та співмірності.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.