Справа № 320/11951/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Штульман І.В.

суддів: Оксененка О.М.,

Черпака Ю.К.

при секретарі: Красновій О.Р.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуйван Н.І.;

Вахненка С.В., - представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуйван Наталії Іванівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гуйван Наталія Іванівна звернулася в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (далі - відповідач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) від 21 січня 2025 року, яким скасовано рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 14 грудня 2022 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що у встановлений законом строк позивач не виконав обов`язку щодо подання документа про припинення громадянства Російської Федерації до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Окрім того, позивач не надав суду підтвердження того, що він звертався до уповноваженого органу Російської Федерації з відповідною заявою, у якій виявив бажання припинити громадянство, та отримав негативну відповідь чи не отримав інформації щодо вирішення його заяви протягом строків її розгляду. За відсутності незалежних від іноземця причин неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави, невиконання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство є підставою для скасування відповідним органом рішення про оформлення набуття громадянства України таким іноземцем.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гуйван Наталія Іванівна (надалі - апелянт), посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/16731/24 від 30 грудня 2024 року, яким встановлено, що позивач намагався засобами телефонного та електронного зв`язку записатися на прийом та подачу документів в посольство Російської Федерації в Молдові, однак у зв`язку з тим, що з 26 жовтня 2023 року вступив в силу федеральний закон №138-ФЗ від 28 квітня 2023 року «Про громадянство Російської Федерації», прийом з питань оформлення російського громадянства і виходу з російського громадянства тимчасово призупинений (вказана інформація розміщена на офіційному сайті посольства Російської Федерації в Молдові). Єдиною країною з безвізовим режимом, куди позивач ОСОБА_1 , маючи закордонний паспорт громадянина Російської Федерації може виїхати і в посольство якої він може звернутися із заявою про вихід з громадянства Російської Федерації є Молдова. На думку представника позивача, суд першої інстанції не врахував положення пункту 5 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» від 20 серпня 2024 року №3897-IX (далі - Закон №3897-IX) та положення постанови Кабінету Міністрів України від 07 січня 2025 року №3 «Про деякі питання продовження строку дії тимчасового посвідчення громадянина України в умовах воєнного стану».

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що позивач не довів, що уповноважені органи держави його громадянства прийняли його клопотання про припинення іноземного громадянства. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області погоджується із твердженнями суду першої інстанції, які він виклав у своєму рішенні від 04 серпня 2025 року про те, що ОСОБА_1 не довів наявності незалежних від нього причин неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави. Рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 21 січня 2025 року про скасування рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 14 грудня 2022 року про набуття громадянства за територіальним походженням, на думку представника відповідача, прийняте у межах повноважень, у відповідності до норм права та за наявності достатніх та належних доказів невиконання позивачем зобов`язання припинити громадянство Російської Федерації.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гуйван Н.І. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити у повному обсязі

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуйван Наталії Іванівни, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року - скасувати, мотивуючи це наступним.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше документований в Україні 18 липня 2018 року посвідкою на постійне проживання серія НОМЕР_1 , орган що видав - 8001, підстава видачі - 03/01 (а.с.29-30).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року по справі №755/16636/21 заяву позивача ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, про встановлення юридичного факту - задоволено. Встановлено факт постійного проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з вересня 1990 року по 24 серпня 1991 року з метою отримання паспорта громадянина Україна (а.с.37-39).

З метою реалізацію свого права та набуття громадянства України, позивач ОСОБА_1 14 червня 2022 року подав до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відповідний пакет документів необхідних для набуття громадянства України, в тому числі посвідку на постійне проживання серія НОМЕР_1 і отримав 14 грудня 2022 року тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_2 строком дії до 14 грудня 2024 року.

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з заявою щодо прийняття декларації замість документу уповноваженого органу Російської Федерації про припинення громадянства Російської Федерації, у зв`язку з тим, що існують незалежні від нього причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства Російської Федерації.

Листом від 07 лютого 2024 року №Г-195/6/8010-24/8010.4.1/341-24, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомило ОСОБА_1 про повернення декларації про відмову від громадянства Російської Федерації від 26 січня 2024 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/16731/24 від 30 грудня 2024 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області щодо відмови у прийнятті у громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області прийняти подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області 21 січня 2025 року постановило оспорюване рішення яким скасувало своє рішення від 14 грудня 2022 року про набуття позивачем ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з тим, що позивачем не виконано подане ним відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України "Про громадянство України" зобов`язання припинити іноземне громадянство Російської Федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає (а.с.9-10).

Надаючи оцінку оспорюваному рішенню ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 21 січня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2235-III, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина перша статті 1 Закону №2235-III).

Положенням статті 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №2235-ІІІ, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2235-ІІІ, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно пункту 119 розділу V Порядку, особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, відповідно до законодавства України, особи які набули громадянство України та отримали тимчасову посвідку, мають подати документи про припинення іноземного громадянства.

З аналізу правових норм слідує, що документ про припинення іноземного громадянства видається консульською установою, посольством тієї держави, громадянство якої особа виявила бажання припинити.

Відповідно до статті 19 Федерального Закону "Про громадянство Російської Федерації", вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території Російської Федерації, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи в загальному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону. Вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону.

Статтею 32 Федерального Закону "Про громадянство Російської Федерації" встановлено, що заява з питань громадянства Російської Федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території Російської Федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами Російської Федерації і не має місця проживання на території Російської Федерації, - дипломатичного представництва або консульської установи Російської Федерації, що знаходяться за межами Російської Федерації

Як свідчать матеріали справи, 14 червня 2022 року позивачем подано заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення про оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону №2235-III та подано зобов`язання припинити іноземне громадянство. Позивач у вказаному зобов`язані погодився з тим, що у разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства Російської Федерації він зобов`язаний подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина Російської Федерації до уповноваженого органу цієї держави.

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримано Тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_2 від 14 грудня 2022 року терміном дії до 14 грудня 2024 року, а також довідку про реєстрацію громадянина України №1872/2022 від 14 грудня 2022 року відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Отже, починаючи з 14 грудня 2022 року у позивача ОСОБА_1 розпочався перебіг дворічного строку для припинення громадянства Російської Федерації.

Однак, загальновідомим є факт, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України дія воєнного стану неодноразово продовжувалася і триває до теперішнього часу.

Відповідно до заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, опублікованої 24 лютого 2022 року о 11:52 (https://mfa.gov.ua/news/zayava-mzs-ukrayini-shchodo-rozrivu-diplomatichnih-vidnosin-z-rosijskoyu-federaciyeyu), Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської Конвенції про консульські зносини 1963 року.

Отже, з 24 лютого 2022 року будь-які дипломатичні відносини України з Російською Федерацією є припиненими.

Розміщені на території України консульські установи країни агресора з 24 лютого 2022 року не функціонують, що унеможливлює отримання документа про припинення позивачем громадянства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі №320/16731/24, яке не оскаржено і набрало законної сили, достовірно встановлено: «що ОСОБА_1 намагався засобами телефонного та електронного зв`язку записатися на прийом та подачу документів в посольство Російської Федерації в Молдові, однак згідно інформації розміщеної на офіційному сайті посольства Російської Федерації в Молдові вказано, що у зв`язку з тим, що 26 жовтня 2023 року вступив в силу федеральний закон від 28 квітня 2023 року №138-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації» прийом з питань оформлення російського громадянства і виходу з російського громадянства тимчасово призупинений. Молдова є єдиною країною з безвізовим режимом куди позивач маючи закордонний паспорт громадянина Російської Федерації може виїхати і в посольство якої він може звернутися з заявою про вихід з громадянства Російської Федерації. Отже, наведені обставини беззаперечно свідчать про те, що позивач вчиняв дії з метою припинення громадянства Російської Федерації, проте з незалежних від нього обставин не зміг отримати документ про припинення такого громадянства».

Згідно частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлені у справі №320/16731/24 обставини свідчать про те, що позивач у даній справі №320/11951/25 ОСОБА_1 реально намагався припинити громадянство Російської Федерації та у зв`язку з тим, що представництва або консульські установи Російської Федерації більше не проводять свою діяльність на території України, у позивача не було можливості отримати документ про припинення громадянства зазначеної держави.

Таким чином, рішенням Київського окружного адміністративного суду від

30 грудня 2024 року по справі №320/16731/24 зобов`язано відповідача по даній справі №320/11951/25 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області прийняти подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про громадянство України" щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб" від 11 грудня 2021 року №1941-IX (далі - Закон №1941-IX) внесені зміни до Закону №2235-III, зокрема до статті 8 "Набуття громадянства України за територіальним походженням", яку викладено в новій редакції.

Після внесених змін частини п`ята, шоста цієї статті містять наступні редакції:

- частина п`ята: "Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства";

- частина шоста: "Для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано:

1) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; 2) іноземцем, який постійно проживає в Україні на законних підставах та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заяву про зміну громадянства;

3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 4) іноземцем із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 5) іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Аналіз наведених норм (у редакції Закону №1941-IX) дає підстави дійти висновку, що частина шоста статті 8 Закону №2235-III визначає п`ять категорій іноземців, які з метою оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають право подати чітко визначені цією нормою для кожної окремої із категорій документи, якими є:

1) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; 2) заява про зміну громадянства; 3) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 4) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої

статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та декларація про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя;

5) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Натомість частина п`ята статті 8 Закону №2235-III врегульовує ситуацію, за якої іноземці, які мають усі передбачені законодавством держави свого громадянства підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), з незалежних від них причин не можуть отримати його. У такому випадку вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Отже, вказана норма є загальною, тобто стосується усіх тих іноземців, які набувають громадянство за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону №2235-III та з незалежних від них причин не можуть отримати документ про припинення іноземного громадянства (підданства), з огляду на що підлягає застосуванню і до спірного з позивачем випадку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що суд першої інстанції 04 серпня 2025 року проігнорував той факт, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі №320/16731/24, яке набрало законної сили, зобов`язано відповідача ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області прийняти подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Суд першої інстанції безпідставно вдався до юридичної казуїстики і почав заново встановлювати фактичні обставини та надавити їм оцінку, маючи можливість з`ясувати стан виконання вищезазначеного рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі №320/16731/24.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує його виконання у встановленому законом порядку, причому контроль за його виконанням здійснює суд.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За таких обставин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що приймаючи 21 січня 2025 року оспорюване рішення Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що при ухваленні рішення судом першої інстанції: не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що стало підставою для неправильного вирішення справи; викладені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи; допущено порушення норм права, а отже апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуйван Наталії Іванівни необхідно задовольнити, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі №320/11951/25 - скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з положень статті 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сплатив 1211,20 грн судового збору при поданні позовної заяви до суду першої інстанції та 1816,80 грн - при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (у редакції, чинній на момент звернення апелянта до суду із даною апеляційною скаргою, далі - Закон).

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду - 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, що у разі подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 грн.

Керуючись статтями 139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуйван Наталії Іванівни - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі №320/11951/25 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області від 21 січня 2025 року, яким скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області від 14 грудня 2022 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (; адреса: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, 4-а) суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак