Справа № 120/4874/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4874/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Юлія Миколаївна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

10 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення голови Державної прикордонної служби України від 23.10.2023 № 674 про відмову позивачу у призначені одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову правову допомогу позивачу.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що рішенням від 23.10.2023 № 674 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як дружині померлого старшини запасу ОСОБА_2 , з тих підстав, що термін між звільненням колишнього військовослужбовця та його смертю становить більше одного року. З таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач не погоджуюся, та зауважує, що смерть ОСОБА_3 , як колишнього військовослужбовця настала через захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 10.08.2023 позивач звернулася із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - старшини запасу ОСОБА_4 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Листом від 18.08.2023 за № 11/С-12154-18127 Адміністрація Держприкордонслужби повідомила позивача про те, що заява позивача, надіслана до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України для розгляду її по суті.

18.09.2023 НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом № 11/С-391-396 повідомив позивача про те, що висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги було направлено до Адміністрації Державної прикордонної служби України для прийняття рішення про призначення та виплату такої допомоги.

Комісією НОМЕР_3 прикордонного загону Держприкордонслужби, відповідно до абзацу першого пункту 13 Порядку № 975, складено Висновок № 49 від 21.09.2023 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги дружині померлого старшини запасу ОСОБА_4 , передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII. Цей висновок разом з іншими документами було направлено до розпорядника бюджетних коштів - Адміністрації Держприкордонслужби.

За результатами розгляду матеріалів, поданих заявницею, Адміністрація Держприкордонслужби згідно з абзацом другим пункту 13 Порядку № 975 прийняла Рішення № 674 від 23.10.2023 про відмову дружині померлого старшини запасу ОСОБА_3 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII. Підставою для відмови визначено те, що проміжок між звільненням ОСОБА_3 та його смертю становить більше одного року.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 зазначеного Закону, встановлені умови призначення військовослужбовцям та членам їх сімей одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

За змістом частини п. 1, 2 ч. 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги передбачений статтею 16-3 Закону № 2011-XII.

Пунктом "а" ч. 1 ст.16-2 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з частиною 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 10 статті 16-3 Закону № 2011-XII).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", яким визначено (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

В силу пункту 3 Порядку № 975 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У відповідності до п. 4 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі: - загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

- загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`яку із смертю її чоловіка старшини запасу ОСОБА_4 в наслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

За результатами розгляду Адміністрацією Держприкордонслужби поданих заявницею матеріалів, відповідно до абзацу другого пункту 13 Порядку № 975, прийнято Рішення № 674 від 23.10.2023 про відмову у призначенні дружині померлого старшини запасу ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII. Підставою для відмови визначено те, що проміжок між звільненням ОСОБА_3 та його смертю становить більше одного року.

Як слідує з пп. 1 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, закону прямої дії, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується членам сім`ї військовослужбовця у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, нормами Закону № 2011-XII визначено, одноразова грошова допомога призначається і виплачується членам сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, старшину ОСОБА_4 було звільнено з військової служби 11.04.2019 наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.04.2017 № 117-ОС.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Беручи до уваги зазначене, слід констатувати що смерть старшини запасу ОСОБА_4 настала після спливу однорічного терміну після звільнення його з військової служби.

При цьому, як зазначає відповідач та з ним погоджується суд, що відповідно до норм пп. 5 п. 4 глави 12 розділу ІІІ Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженим наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 06.05.2009 № 333, передбачено, що "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби.

Постанова ВЛК в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті 12.4.1 пункту 12.4 цієї глави, за наявності медичних документів, виданих (складених) у зазначений період, які підтверджують факт виникнення (розвитку) захворювання у період перебування в діючій армії.

Зазначена постанова ВЛК приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Разом з тим, слід зазначити, що хоча смерть ОСОБА_4 настала в наслідок захворювання, пов`язаного із захистом батьківщини, однак старшина запасу помер більше ніж через чотири роки після звільнення його з військової служби, а не на протязі року після звільнення зі служби, як передбачено вимогами пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII.

Відтак, на підставі норм Закону № 2011-XII та Порядку № 975, не встановлено права позивача на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Додатково, належним буде зазначити, щодо тверджень позивача, а саме про те, що у 2017 році законодавець вперше ввів поняття "особа, звільнена з військової служби" в Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Введено воно було з метою передбачити право членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця після звільнення зі служби через поранення, контузії, захворювання, отримані при захисті батьківщини.

У 2016 році, редакція пункту 1 статті 16 Закону виглядала наступним чином: "..одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби..."

Вказана норма хоча не мала посилання на "смерть осіб, звільнених з військової служби", однак Верховний суд сформулював висновок щодо застосування цієї норми й до звільнених зі служби осіб. Згідно цього висновку, редакція пункту 1 частини 2 статті 16 Закону передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця, навіть якщо смерть настала після звільнення зі служби.

З наведеного позивачем слідує, що нормами ст. 16 Закону № 2011-XII станом на 2016 було передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця, навіть якщо смерть настала після звільнення зі служби.

Однак, в даному випадку стороною відповідача не заперечується право на отримання призначення одноразової грошової допомоги у разі якщо смерть настала після звільнення зі служби, а констатується про те, що смерть настала після спливу одного року після звільнення зі служби. Тобто, присічною мірою законодавець визначив строк після звільнення зі служби.

В свою чергу, чинні норми законодавства застосовуються станом на момент виникнення спірних правовідносин, а відповідно до положень статті 58 Конституції України, як акта, що має найвищу юридичну силу, "закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення"

Зважаючи на те, що станом на 2016 рік старшина ОСОБА_4 був живий та проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, норми, які діяли на той час в межах даних правовідносин, не можуть бути застосовані. Більше того, на момент розгляду справи по суті норми статті 16 Закону № 2011-XII, не визнавалися неконституційними.

Тобто, в основі тверджень позивача про неконституційність норм пунктів 1 і 2 статті 16 цього Закону лежать її припущення та інтерпретація цих положень, що не може вважатися обґрунтуванням їх неконституційності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.