Справа № 640/11316/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 20 січня 2022 року № 2, № 2, № 2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки правомірність формування податкової звітності та, зокрема, від`ємного значення підтверджена первинними документами, які були надані до перевірки та додатково на запит відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ГУ ДПС у м. Києві у жовтні 2022 року подало відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що при проведенні перевірки платником податків не надано документів на запит контролюючого органу, тим самим не підтверджено правомірності формування податкової звітності. Відповідач наголошує, що позивач у порушення підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», пункту 20 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 за № 860/4153 зі змінами та доповненнями, підприємством занижено рядок 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» у розмірі 932000,00 грн за 2018 рік.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року справу прийнято до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Після прийняття справи Луганським окружним адміністративним судом, користуючись правом на подання заяв по суті справи, від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він підтримав доводи адміністративного позову, а від відповідача відзив на позовну заяву, в якому з аналогічних підстав, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» подало апеляційну скаргу, в які просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 08.10.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» (ідентифікаційний код 39461052, місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. Колекторна, 3-А) зареєстровано юридичною особою 28 жовтня 2014 року, як платник податків перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, видами діяльності є 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) 24.33 Холодне штампування та гнуття 25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали 25.62 Механічне оброблення металевих виробів.

ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу від 30 листопада 2021 року № 9661-п і від 08 грудня 2021 року № 9844-п, відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2017 року по дату завершення перевірки, валютного за період з 01 січня 2017 року по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по дату завершення перевірки. За результатами перевірки складено акт від 17 грудня 2021 року № 93290/26-15-07-02-02 17/39461052.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна»:

1) підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», пункту 20 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрований Міністерством юстиції України 14 грудня 1999 року № 860/4153 зі змінами і доповненнями, встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток у розмірі 26536,00 грн за 2018 рік, та заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 162984,00 грн за 2018 рік.

2) пунктів 1, 6 статті 292, пункту 4 статті 291 Податкового кодексу України, підприємством занижено суму єдиного податку у розмірі 476600,00 грн.

3) підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несвоєчасне подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік.

4) пункту 4 частини другої статті 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями), щодо несвоєчасного подання звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2016 року, грудень 2017 року.

На підставі акта перевірки податковим органом були ухвалені податкові повідомлення-рішення:

- від 20 січня 2022 року № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій всього у розмірі 203730,00 грн по податку на прибуток підприємств за порушення підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, пункту 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», пункту 20 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрований Міністерством юстиції України 14 грудня 1999 року № 860/4153;

- від 20 січня 2022 року № 2, яким визначено суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 26536,00 грн за порушення підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, пункту 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», пункту 20 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрований Міністерством юстиції України 14 грудня 1999 року № 860/4153 зі змінами і доповненнями;

- від 20 січня 2022 року № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання у розмірі 476600,00 грн по єдиному податку з юридичних осіб за порушення пунктів 1, 6 статті 292, пункту 4 статті 291 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат (пункт 10 П(С)БО № 10).

Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів (пункт 11 П(С)БО № 10).

Як зазначив суд першої інстанції, станом на 31 грудня 2018 року позивачем було сформовано резерв сумнівних боргів на суму 9532000,00 грн, за рахунок якої потім списано сумнівну заборгованість, відтак, у силу положень підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 Податкового кодексу України, він повинен був збільшити фінансовий результат до оподаткування саме на суму створеного резерву сумнівних боргів.

Суд першої інстанції зауважив, що в ході перевірки ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна», представнику за довіреністю Турбал Є.В. на підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, підпункту 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, пунктів 85.2, 85.8 Податкового кодексу України, було вручено письмові запити від 02 грудня 2021 року № 1 і від 10 грудня 2021 року № 5 про надання документів та інформації щодо: договору про відступлення права вимоги з ТОВ «БЦ Покровський» (ідентифікаційний код 41412355) від 13 липня 2017 року з додатками, та первинними документами які стосуються банківської виписки від 18 червня 2021 року на загальну суму 9532000,00 грн, з призначенням платежу: погашення зобов`язань згідно з договором про відступлення права вимоги від 13 липня 2017 року (без ПДВ).

На останній день перевірки ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» не надано інформацію та її документальні підтвердження, про що складено відповідні акти від 10 грудня 2021 року № 6789/Ж6/26-15-07-02-02 і від 13 грудня 2021 року № 6800/Ж6/26-15-07-02-02.

Отже, оскільки станом на час завершення перевірки відповідач не отримав всіх запитуваних документів, та з урахуванням фактично правильного висновку про заниження позивачем фінансового результату до оподаткування, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в м. Києві від 20 січня 2022 року № 2 і від 20 січня 2022 року № 2.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2022 року № 2, суд першої інстанції зазначив, що оскільки, сума дебіторської заборгованості у розмірі 9532000,00 грн списана позивачем у грудні 2018 року із віднесенням її до складу витрат, подальше надходження від ТОВ «БЦ Покровський» відповідної суми є доходом позивача, та підлягає оподаткуванню єдиним податком.

Суд першої інстанції вважав необґрунтованими посилання позивача на те, що вказані надходження, не є доходом у розумінні підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, адже вказаний пункт не містить вичерпного переліку всіх видів доходів, які визнаються цим Кодексом для умов оподаткування.

На думку суду, доводи позивача з приводу того, що при надходженні коштів у розмірі 953200,00 грн не відбулось зміни в структурі доходів, відтак не виникло обов`язку по сплаті податку, суд також не приймає, оскільки відповідно до приписів П(С)БО № 10, виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів.

Таким чином, надходження відшкодування списаної дебіторської заборгованості створює зміни в структурі активів позивача, є доходом, який підлягає оподаткуванню в силу вимог Закону.

Також, як зазначив суд першої інстанції, необґрунтованими є доводи позивача про відсутність підстав для оподаткування вказаного доходу позивача єдиним податком із посиланням на те, що не відбулось продажу основних фондів позивача, а забезпечення зобов`язання у вигляді іпотеки є припиненим, оскільки акт перевірки не містить висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства при оподаткуванні суми доходів при продажі основних фондів, відповідно вказане не слугувало підставою для ухвалення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем у порядку та в межах повноважень, визначених Законом, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- не завищував від?ємне значення об?єкта оподаткування з податку на прибуток у сумі 2 6 536 грн. за 2018 рік, та не занижував податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 162 984,00 грн. з а 2018 рік, оскільки Позивач у 2018 році мав річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за попередній 2017 рік значно менше 20 мільйонів гривень, відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, платники податку, у яких річний дохід за останній річний звітний період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, мають право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років);

- позивач у 2017 році уклав договір про надання поворотної фінансової допомоги ТОВ «Капіталіст Клаб» на суму 9 532 000 грн., згодом, 13.07.2017, позивач уклав договір відступлення права вимоги до ТОВ «Капіталіст Клаб» на користь ТОВ «БЦ Покровський», яке зобов`язалося сплатити позивачу 9 532 000 грн, забезпечивши це зобов?язання договором іпотеки. У бухгалтерському обліку позивача було допущено помилку, і відступлення права вимоги не було своєчасно відображено. Цю помилку було виправлено у 2018 році шляхом видання відповідних наказів (№11, №12, №13 від 31.12.2018) та складання бухгалтерської довідки № 3112-2018/1 від 31.12.2018 про списання сумнівної заборгованості за рахунок сформованого резерву сумнівних боргів;

- суд першої інстанції не врахував, що помилка в обліку щодо відступлення права вимоги, була виправлена, і що дії позивача щодо створення резерву та списання заборгованості, яка стала сумнівною через складні економічні відносини та тривалість, відповідали обліковій політиці та стандартам бухгалтерського обліку;

- суд першої інстанції зробив висновок про правомірність ППР № 2 та № 2 ґрунтуючись не на остаточній доведеності суті порушення з боку відповідача, а виключно на не наданні документів під час перевірки, проте, як вбачається з наданих до адміністративного позову документів, позивач надав відповідачу всі підтверджуючі документи листом від 15.12.2021 вих. № 29/12 разом з додатками: наказ № 11 від 31.12.2018 про виправлення помилок у бухгалтерських регістрах; наказ № 212 від 31.12.2018 про формування резерву сумнівних боргів; наказ № 213 від 31.12.2018 про сторнування запису і формування вірного запису в бухгалтерському обліку; бухгалтерська довідка № 23112-2018/1 від 31.12.2018 про списання сумнівної заборгованості за рахунок сформованого резерву сумнівних боргів; оборотно-сальдові відомості по рахунку 3771 за період 2017-2021 років; картка рахунку 3771 (контрагент ТОВ «Капіталіст Клаб») за 2017 рік; картка рахунку 3771 (контрагент ТОВ «БЦ Покровський») за 2017-2021 роки;

- станом на 31.12.2018 уся дебіторська заборгованість позивача була поточною, на дату 31.12.2018 позивач не мав безнадійної дебіторської заборгованості;

- твердження суду, що «сума дебіторської заборгованості у розмірі 9 532 000, 00 грн списана позивачем у грудні 2018 року із віднесенням її до складу витрат», не відповідає дійсності. Списання відбулося за рахунок сумнівних боргів, а витрати були визнані в момент формування цього резерву.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, понад суму резерву сумнівних боргів.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (пункт 44.2 статті 42 Податкового кодексу України).

У пункті 4 Положення (Стандарт) Бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 1999 року за № 725/4018 (далі П(С)БО № 10), наведено наступні визначення:

- безнадійна дебіторська заборгованість це поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності;

- дебіторська заборгованість це сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату;

- поточна дебіторська заборгованість це сума дебіторської заборгованості, яка виникає в ході нормального операційного циклу або буде погашена протягом дванадцяти місяців з дати балансу;

- сумнівний борг це поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО № 10, поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю. Для визначення чистої реалізаційної вартості на дату балансу обчислюється величина резерву сумнівних боргів.

Згідно з пунктом 4 Положення (Стандарт) Бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» фінансові активи це, зокрема, грошові кошти та їх еквіваленти, контракти, які дозволяють отримати грошові кошти або інші фінансові активи від іншого підприємства.

Пунктами 10, 11 П(С)БО №10 передбачено, що нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат. Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів. Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

За змістом цих норм величина резерву сумнівної заборгованості визначається виходячи з поточної дебіторської заборгованості. При цьому, сумнівність заборгованості в обов`язковому порядку визначається підприємством по факту закінчення строку виконання зобов`язання. Підприємство самостійно встановлює коефіцієнт сумнівності, виходячи з фактичної суми безнадійної дебіторської заборгованості за попередні звітні періоди.

Величина резерву сумнівних боргів за приписами пункту 8 П(С)БО № 10 визначається за одним із методів: застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості; застосування коефіцієнта сумнівності.

За методом застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості величина резерву визначається на підставі аналізу платоспроможності окремих дебіторів.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» за 2018 рік, віднесено до складу витрат Дебіторську заборгованість по рахунку 3771 «Розрахунки за податками» у розмірі 932000,00 грн, яка виникла за результатами укладання договору про надання поворотної фінансової допомоги від 13 квітня 2017 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталіст Клаб» (далі ТОВ «Капіталіст Клаб») (ідентифікаційний код 40307269), що знайшло своє відображення у фінансовому звіті за 2018 рік по рядку 2180 «Інші операційні витрати».

Відповідно договору про надання поворотної фінансової допомоги від 13 квітня 2017 року, за яким ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» (Позикодавець), в особі директора Карпачева С. В., що діє на підставі Статуту, з одного боку, і ТОВ «Капіталіст Клаб» (Позичальник), в особі директора Ткаченко С. О., що діє на підставі Статуту, з іншого боку, разом іменовані «Сторони», уклали цей Договір про наступне. Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Поворотна фінансова допомога надається на три роки шляхом перерахування чи внесення Позикодавцем грошових коштів на поточний рахунок Позичальника.

Дана операція відображена в бухгалтерському обліку записами: ДТ 94 «Інші витрати операційної діяльності» КТ 3771 «Розрахунки за податками».

В ході перевірки також встановлено, що позивачем не були вчиненні дії щодо стягнення заборгованості з підприємств-боржників і ця заборгованість не є безнадійною, а саме: станом на 07 грудня 2020 року ТОВ «Капіталіст Клаб» перебувало на обліку в ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві. Дата зняття з обліку підприємства 07 грудня 2020 року. Станом на 31 грудня 2018 року термін погашення поворотної фінансової допомоги, строк позовної давності не настав.

Крім того, податковим органом, відповідно до бухгалтерського обліку за 2018 рік, встановлено, що позивачем не сформовано резерв сумнівних боргів та не відображено на рах. 38.

У даному випадку контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем неправомірно зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму сумнівної дебіторської заборгованості, віднесеної до витрат.

Вказане призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток у розмірі 26536,00 грн за 2018 рік, та заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 162984,00 грн за 2018 рік.

Позивачем надані пояснення та первинні документи, зі змісту яких встановлено, що між позивачем і ТОВ «Капіталіст Клаб» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 13 квітня 2017 року, згідно з яким позивач (Позикодавець) надав ТОВ «Капіталіст Клаб» (Позичальник) поворотну фінансову допомогу у розмірі 9532000,00 грн на три роки.

13 липня 2017 року між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «БЦ Покровський» (далі ТОВ «БЦ Покровський») був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким позивач передав ТОВ «БЦ Покровський» своє право вимоги до ТОВ «Капіталіст Клаб» у розмірі 9532000,00 грн, що виникло з вищевказаного договору про поворотну фінансову допомогу від 13 квітня 2017 року, а ТОВ «БЦ Покровський» за отримане право вимоги зобов`язалося сплатити позивачу 9532000,00 грн і для забезпечення своїх зобов`язань ТОВ «БЦ Покровський» уклало з позивачем договір іпотеки від 13 липня 2017 року.

Однак, у бухгалтерському обліку позивача було допущено помилки та не відображено відступлення на користь ТОВ «БЦ Покровський» права вимоги позивача до ТОВ «Капіталіст Клаб».

Вказані помилки були виправлені, що підтверджується наступними документами: наказ від 31 грудня 2018 року № 11 про виправлення помилок у бухгалтерських регістрах; наказ від 31 грудня 2018 року № 12 про формування резерву сумнівних боргів; наказ від 31 грудня 2018 року № 13 про сторнування запису і формування вірного запису в бухгалтерському обліку; бухгалтерська довідка від 31 грудня 2018 року № 3112-2018/1 про списання сумнівної заборгованості за рахунок сформованого резерву сумнівних боргів; оборотно-сальдові відомості по рахунку 3771 за період 2017-2021 років; картка рахунку 3771 (контрагент ТОВ «Капіталіст Клаб») за 2017 рік; картка рахунку 3771 (контрагент ТОВ «БЦ Покровський») за 2017-2021 роки.

У бухгалтерській довідці від 31 грудня 2018 року № 3112-2018/1 відображено формування резерву сумнівних боргів всього на суму 9532000,00 грн, а дебіторську заборгованість у розмірі 9532000,00 грн було визнано сумнівною та списано за рахунок сформованого резерву сумнівних боргів. При цьому, зменшено на відповідну суму фінансовий результат до оподаткування.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат (пункт 10 П(С)БО № 10).

Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів (пункт 11 П(С)БО № 10).

Таким чином, з наведеного вбачається, що станом на 31 грудня 2018 року позивачем було сформовано резерв сумнівних боргів на суму 9532000,00 грн, за рахунок якої потім списано сумнівну заборгованість, відтак у силу положень підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 Податкового кодексу України, він повинен був збільшити фінансовий результат до оподаткування саме на суму створеного резерву сумнівних боргів.

Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2023 року в адміністративній справі № 520/12133/19 вказав, на визначений підпунктом 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 Податкового кодексу України, обов`язок платника збільшувати фінансовий результат до оподаткування на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Адже, саме за рахунок створення резерву сумнівних боргів платник у майбутньому, у разі погашення заборгованості боржником, має право віднести таку заборгованість до складу витрат та зменшити фінансовий результат до оподаткування.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що в ході перевірки ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» представнику за довіреністю Турбал Є. В. на підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, підпункту 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, пунктів 85.2, 85.8 Податкового кодексу України, було вручено письмові запити від 02 грудня 2021 року № 1 і від 10 грудня 2021 року № 5 про надання документів та інформації щодо: договору про відступлення права вимоги з ТОВ «БЦ Покровський» (ідентифікаційний код 41412355) від 13 липня 2017 року з додатками, та первинними документами які стосуються банківської виписки від 18 червня 2021 року на загальну суму 9532000,00 грн, з призначенням платежу: погашення зобов`язань згідно з договором про відступлення права вимоги від 13 липня 2017 року (без ПДВ).

Як вбачається із матеріалів справи, на останній день перевірки ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» не надано інформацію та її документальні підтвердження, про що складено відповідні акти від 10 грудня 2021 року № 6789/Ж6/26-15-07-02-02 і від 13 грудня 2021 року № 6800/Ж6/26-15-07-02-02.

Щодо твердження апелянта про надання документів контролюючому органу листом від 15.12.2021 вих. № 29/12, то в матеріалах справи відсутні докази направлення такого листа від 15.12.2021 у встановлений Законом строк.

Отже, оскільки, станом на час завершення перевірки, відповідач не отримав всіх запитуваних документів, та з урахуванням фактично правильного висновку про заниження позивачем фінансового результату до оподаткування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність ППР ГУ ДПС у м. Києві від 20.01.2022 № 2 та № 2.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2022 року № 2, колегія суддів враховує наступне.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення стали висновки акта перевірки про допущені позивачем порушення пунктів 1, 6 статті 292, пункту 4 статті 291 Податкового кодексу України, зокрема заниження суми єдиного податку у розмірі 476600,00 грн.

В ході перевірки податковим органом встановлено, що згідно з випискою банку (АТ «Правекс Банк») по особовому рахунку ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» 5554 (IBAN НОМЕР_1 ), 18 червня 2021 року від ТОВ «БЦ Покровський» (ідентифікаційний код 41412355) до ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» надійшли грошові кошти на загальну суму 9532000,00 грн, з призначенням платежу: погашення зобов`язань згідно з договором про відступлення права вимоги від 13 липня 2017 року (без ПДВ). В бухгалтерському обліку дана операція відображена наступним чином: Дт 3771 Кт 0 на загальну суму 9532000,00 грн, Дт 311 Кт 3771 на загальну суму 9532000,00 грн.

Із акта перевірки вбачається, що відповідачем було досліджено лист від 18 червня 2021 року № 18-06/21 ТОВ «БЦ Покровський», адресований ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна», за яким ТОВ «БЦ Покровський» повідомляє, що у платіжному дорученні від 18 червня 2021 року № 304 на суму 9532000,00 грн було допущено помилку у призначенні платежу. Вірним просить вважати наступне: «Оплата згідно договору іпотеки нежилого приміщення від 13 липня 2017 року. Без ПДВ».

Як зазначено в акті перевірки, позивачем було надано договір іпотеки нежилого приміщення від 13 липня 2017 року, укладений між ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» (Іпотекодержатель, Позикодавець) і ТОВ «БЦ Покровський» (Іпотекодавець, Позичальник, Боржник), за умовами якого цей договір забезпечує виконання Боржником зобов`язань перед Іпотекодержателем, що виникають із договору про відступлення права вимоги від 13 липня 2017 року, за умовами якого Позичальник зобов`язаний до тридцятого липня дві тисячі вісімнадцятого року повернути Позикодавцю грошові кошти у розмірі 9532000,00 грн. Відповідно до умов цього договору Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку нежиле приміщення (літ. Е) першого поверху, за адресою: м. Київ, провулок Бехтерєвський, 14, загальною площею 796,8 кв. м. Заставна вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 9600000,00 грн.

На підставі вказаного, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ «Фортресс Пропертіс Україна» у порушення пунктів 1, 6 статті 292, пункту 4 статті 291 Податкового кодексу України, занижено суму єдиного податку за III квартали 2021 року у розмірі 476600,00 грн.

Також колегія суддів апеляційної інстанції, звертає увагу на те, що 18 червня 2021 року на рахунок позивача ТОВ «БЦ Покровський» були перераховані кошти у розмірі 9532000,00 грн у рахунок погашення грошового зобов`язання, за договором відступлення права вимоги. Вказане зобов`язання забезпечено договором іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, сума дебіторської заборгованості була визнана сумнівною та списана позивачем за рахунок резерву сумнівних заборгованостей у грудні 2018 року.

Відповідно до пункту 1 статті 292 ПК України, доходом платника єдиного податку є: для юридичної особи будь-який дохід, включаючи дохід представництв, філій, відділень такої юридичної особи, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Згідно з пунктом 292.3 ПК України, до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

До суми доходу платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість за звітний період також включається сума кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

У пункті 6 статті 292 ПК України, визначено, що датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Для платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) датою отримання доходу також є дата відвантаження товарів (виконання робіт, надання послуг), за які отримана попередня оплата (аванс) у період сплати інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до пункту 4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 7000000,00 грн.

Так, перевіркою повноти визначення задекларованих у рядку 1 Податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) «Сума доходу за податковий (звітний) період» показників за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2021 року встановлено заниження доходу, що підлягає оподаткуванню на загальну суму 9532000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що виходячи із положень підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сума дебіторської заборгованості у розмірі 9532000,00 грн списана позивачем у грудні 2018 року із віднесенням її до складу витрат, подальше надходження від ТОВ «БЦ Покровський» відповідної суми є доходом позивача, та підлягає оподаткуванню єдиним податком.

Отже, доводи позивача з приводу того, що при надходженні коштів у розмірі 953200,00 грн не відбулось зміни в структурі доходів, відтак не виникло обов`язку по сплаті податку, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до приписів П(С)БО № 10 виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що надходження відшкодування списаної дебіторської заборгованості створює зміни в структурі активів позивача, є доходом, який підлягає оподаткуванню в силу вимог законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем у порядку та в межах повноважень, визначених Законом, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За змістом ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортресс Пропертіс Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко