Справа № 380/10995/25
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №380/10995/25

адміністративне провадження № К/990/40898/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевірив касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач ) якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні перерахунку та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 12.08.2021 по 19.05.2023 включно, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (2021, 2022, 2023 роки), та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 (в редакції, чинній до внесення змін Постановою КМУ №103 від 21.02.2018, та з урахуванням рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18);

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячної премії, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, інших надбавок та доплат, розрахованих виходячи з правильно визначених посадового окладу та окладу за військовим званням, за період з 12.08.2021 по 19.05.2023 включно;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошової допомоги на оздоровлення за 2021, 2022 роки та за період служби у 2023 році (до 19.05.2023 включно), розрахованої виходячи з правильно визначеного місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022 роки та за період служби у 2023 році (до 19.05.2023 включно), якщо така допомога нараховувалася і її розмір залежав від правильно визначеного місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі оплати за час щорічних основних та додаткових відпусток (відпускних), використаних у період з 12.08.2021 по 19.05.2023 включно, розрахованих виходячи з правильно визначеного середньомісячного грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 12.08.2021 по 19.05.2023 включно, якщо така індексація мала нараховуватися і її розмір залежав від правильно визначеного грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачене грошове забезпечення за період з 12.08.2021 року по 19.05.2023 року включно, що включає: різницю між належним та фактично виплаченим посадовим окладом та окладом за військовим званням, розрахованими виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (2021 рік - 2270 грн, 2022 рік - 2481 грн, 2023 рік - 2684 грн), та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт; різницю між належною та фактично виплаченою щомісячною премією; різницю між належною та фактично виплаченою надбавкою за вислугу років; різницю між належною та фактично виплаченою надбавкою за особливості проходження служби; різницю між належними та фактично виплаченими іншими щомісячними та одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, розмір яких залежить від посадового окладу, окладу за військовим званням або місячного грошового забезпечення; різницю між належною та фактично виплаченою грошовою допомогою на оздоровлення за 2021, 2022 роки та за відповідний період 2023 року; різницю між належною та фактично виплаченою матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022 роки та за відповідний період 2023 року (за умови її нарахування); різницю між належною та фактично виплаченою сумою оплати за час відпусток; різницю між належною та фактично виплаченою сумою індексації грошового забезпечення. Все вищезазначене - з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати належних сум грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 12.08.2021 по 19.05.2023 (включно) грошового забезпечення та грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щорічної основної та додаткової відпустки, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 12.08.2021 по 19.05.2023 (включно), а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щорічної основної та додаткової відпустки, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою від 29.08.2025 Восьмий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору та апеляційну скаргу залишив без руху, суд зобов`язав скаржника усунути недоліки протягом 5 днів, надати оригінал документу про сплату судового збору.

Ухвалою від 11.09.2025 Восьмий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі № 380/10995/25 повернув скаржнику.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з цією касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до таких висновків.

Згідно з частиною 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 328 КАС України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, законодавством визначено, що обов`язковою умовою для реалізації такою особою права на касаційне оскарження є перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

Скаржником подано касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025, проте ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі № 380/10995/25 повернуто скаржнику.

Тобто рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 не було переглянуто в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 не переглядалося, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі № 380/10995/25.

У касаційній скарзі також визначено предметом оскарження ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 про залишення апеляційної скарги без руху.

Так, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, а саме: не додано документа про сплату судового збору, надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У постановах Верховного Суду у справі № 182/1768/17(6-а/0182/50/2018) від 24.02.2020, №420/4676/19 від 14.08.2020, № 320/7209/19 від 28.12.2020, № 744/658/20 від 21.02.2020 зроблено висновок про те, що залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Тривалість строку для усунення недоліків визначається з урахуванням необхідного часу для повідомлення сторони про залишення заяви без руху у зв`язку з допущеними недоліками та їх виправлення.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент винесення ухвали про повернення апеляційної скарги вимоги ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 апелянтом не виконано.

Враховуючи викладене, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 380/10995/25 повернуто апелянту на підставі частини другої статті 298 КАС України та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки останнім недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі суду від 29.08.2025 у встановлений судом строк скаржником усунуто не було.

При цьому, Верховний Суд викладав висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 02.07.2024 у справі №160/19149/23, від 09.05.2024 у справі №140/21484/23, від 25.07.2023 у справі №160/23498/21 та інші. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у вищевказаних постановах.

Суд зауважує, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав неусунення недоліків, правильно застосував положення частини другою статті 298 КАС України та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС У країни, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

При цьому, Суд зауважує, що Військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов А.Г. Загороднюк