Справа № 120/3949/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3949/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

13 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення від 09.02.2024 №92 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області перевести ОСОБА_1 , з 05.02.2024 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначених в довідці №26/1.3-18.6-2655 від 30.01.2024, та у довідці №26/1.3-18.6-2656 від 30.01.2024, виданих Міністерством енергетики України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 09 лютого 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 05 лютого 2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

В іншій частині позовних вимог, а саме щодо обчислення пенсії в розмірі 60% від заробітної плати, визначеної у довідках Міністерства енергетики України № 26/1.3-18.6-2655 від 30 січня 2024 року та № 26/1.3-18.6-2656 від 30 січня 2024 року відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 318873 від 06 липня 2010 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання) до серпня 2011 року.

З 27 липня 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 27 липня 2010 року.

Згідно з випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 689265 від 06 червня 2011 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) по липень 2013 року.

Випискою із акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААВ № 536554 від 28 травня 2013 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) до червня 2015 року.

Іншою випискою із акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 041482 від 12 травня 2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) до червня 2018 року.

Відповідно до довідки акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА № 935906 від 16 травня 2018 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

Наказом Міністерства енергетики України № 428-к від 05 грудня 2022 року позивача звільнено з посади начальника Управління організаційно-аналітичного забезпечення діяльності керівництва міністерства та державного секретаря з 06 лютого 2023 року за угодою сторін на підставі частини 2 статті 86 Закону України "Про державну службу".

08 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства енергетики України із заявою про видачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг надбавка за вислугу років) за січень 2024 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державного службовця (про середні розміри надбавок, премій та інших виплат) за грудень 2023 року.

Міністерство енергетики України видало позивачу бажані ним довідки № 26/1.3-18.6-2655 від 30 січня 2024 року та № 26/1.3-18.6-2656 від 30 січня 2024 року.

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив перевести його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, визначеної у довідках Міністерства енергетики України № 26/1.3-18.6-2655 від 30 січня 2024 року та № 26/1.3-18.6-2656 від 30 січня 2024 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04 березня 2024 року вих. № 3197-1914/Б-02/8-0200/24 позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09 лютого 2024 року № 92 йому відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09 лютого 2024 року № 92 слідує, що підставою для відмови у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ слугувало те, що на день звернення позивач не досяг пенсійного віку, визначеного згадуваним Законом, тобто 62 років.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09 липня 2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із підпунктом 1 пункту 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року "Про державну службу" (далі - № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Водночас за приписами частини 9 статті 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частини 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відтак для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII не вимагається досягнення особою пенсійного віку, а така пенсія призначається лише за умови наявного в особи страхового стажу, передбаченого частиною 9 статті 37 Закону № 3723-XII.

Судом встановлено, що довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА № 935906 від 16 травня 2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

При цьому стаж позивача на державній службі складає понад 20 років (хоча у випадку позивача вимагається не менше 10 років), що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 08 жовтня 1986 року.

Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 зазначила, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду як суб`єкт владних повноважень трактує норми закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, має передбачений законодавством стаж для призначення пенсії по інвалідності, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, а тому наявні правові підстави для переведення позивача на пенсію державного службовця по інвалідності.

Щодо доводів скаржника про незарахування стажу роботи в податкових інспекціях до стажу державного службовця суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.

Крім цього, згідно п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відтак наявні правові підстави для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09 лютого 2024 року та зобов`язання відповідача перевести позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.