Справа № 420/1762/25
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1762/25

Суддя першої інстанції: Бутенко А.В.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 26.03.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного університету оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету оборони України про визнання протиправною бездіяльність щодо врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку йому грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2020 роки; зобов`язання провести йому перерахунок та здійснити виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2020 роки, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправною бездіяльність щодо врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік; зобов`язати нарахувати та виплатити йому допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час обрахунку позивачу розміру грошової допомоги на оздоровлення у 2019-2020 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році відповідачем протиправно не було враховано до їх складу індексацію грошового забезпечення, яка виплачувалась йому щомісячно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Національного університету оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2019 рік, 2020 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, 2020 рік без індексації грошового забезпечення; зобов`язано Національний університет оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2019 рік, 2020 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер, та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її не включення до обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що позивач перебував на посаді в Національному університеті оборони України та його грошове забезпечення виплачувалось у тому розмірі, яке він отримував за займаною посадою перед зарахуванням на навчання, а тому відсутні підстави вважати, що з боку університету було допущено протиправну бездіяльність в частині щодо обрахунку грошового забезпечення, зокрема грошової допомоги на оздоровлення у 2019-2020 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році. Також, апелянт звернув увагу, що позивач не отримував у 2020 році матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Крім того, апелянт посилається на порушенням позивачем тримісячного строку звернення до суду з позовом, визначеного ст.233 КЗпП України.

Розгляд апеляційної скарги у справі здійснюється апеляційним судом у змішаній формі відповідно до п.112 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 №1845/0/15-21.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у Національному університеті оборони України.

Наказом начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 29.08.2018 №177 позивач зарахований в університет слухачем.

18.06.2020 наказом начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського №124 позивач направлений до нового місця служби у військову частину НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення.

Відповідно до картки особового рахунку на виплату грошового забезпечення військовослужбовцю за 2018-2020 роки, позивач отримав, зокрема, грошову допомогу на оздоровлення у 2019-2020 роках та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році. /а.с.70/

Сторонами не заперечується, що обчислення зазначених додаткових видів грошового забезпечення позивача здійснено без включення до їх обрахунку індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 XII (надалі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон України №2011-XII).

Частинами 1-3 ст.9 Закону України №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом №1282-ХІІ.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №240/10130/19 сформував правовий висновок про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 26.02.2021 у справі №620/3346/19, предметом розгляду яких було включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру «грошової допомоги на оздоровлення».

Суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду у постанові від 19.03.2020 року у справі №820/5286/17, які полягають у тому, що при вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Законів України №2017-ІІІ, №282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби. В іншому випадку, не врахування індексації призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Окрім того, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Ухвалюючи постанову від 06.02.2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що індексація грошового забезпечення відноситься до місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу під час проходження служби у Національному університету оборони України виплачувались: грошова допомога на оздоровлення у 2019, 2020 роках та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2019. /а.с.70/

При цьому, сторонами не заперечується, що при обрахунку зазначених додаткових видів грошового забезпечення до їх складу не було включено індексацію грошового забезпечення.

На підставі наведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскільки грошова допомога на оздоровлення у 2019, 2020 раках та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році виплачені позивачу без врахування у їх складі індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо допущення з боку Національного університету оборони України протиправної бездіяльності.

Разом з тим, у судовому рішенні судом першої інстанції зазначено, що підлягає також перерахунку та виплата позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, однак, як вбачається з картки особового рахунку на виплату грошового забезпечення позивача, останній не отримував у 2020 році матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. При цьому, колегія суддів враховує, що позовні вимоги в цій частині позивач не заявляв, що свідчить про технічну описку при підготовці судового рішення.

Доводи апелянта з посиланням на те, що на спірні правовідносини розповсюджуються трьохмісячний строк звернення до суду відповідно до ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній після 19.07.2022), не знайшли свого підтвердження, тому, що норми ч.1 ст.233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX поширюються лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

З огляду на те, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини даної справи та вирішено спір по суті, однак допущено описку у резолютивній частині судового рішення (що стосується зазначення року, за який підлягає перерахунок та виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає зміні в цій частині.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного університету оборони України задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року змінити, виклавши другий та третій абзаци резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2019 рік, 2020 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік без індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Національний університет оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2019 рік, 2020 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум.»

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Національний університет оборони України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв