Справа № 240/19035/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/19035/24

категорія 108010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду 02 жовтня 2024 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія" до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 24 вересня 2024 року № 275-р в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія", реєстраційний номер ліцензії 2200007, місце роздрібної торгівлі: Житомирська область, Звягельський район, м. Звягель, вул. Шепетівська, буд. 5. АЗС;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирської області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2200007, яка видана Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія", та поновити інформацію (внести відомості) до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним про ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2200007, яка видана Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія", місце роздрібної торгівлі: Житомирська область, Звягельський район, м. Звягель, вул. Шепетівська, буд. 5, АЗС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідачем не дотримано положень статті 3 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (надалі - Закон № 481/95-ВР) в частині повідомлення, з певним визначеним інтервалом, як щодо необхідності внесення чергового платежу, так і щодо дати анулювання ліцензії з підстав невнесення чергового платежу. Разом з тим позивач наполягає, що в силу положень частини тридцять восьмої статті 18 Закону № 481/95-ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, за якою не сплачено черговий платіж, вважається діючою з наступним обов`язком щодо сплати чергового платежу упродовж 30 наступних за днем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану в Україні днів. Проте на дату винесення оскаржуваного розпорядження, як стверджує позивач, черговий платіж за відповідну ліцензію було внесено, про що повідомлялось шляхом безпосереднього звернення до контролюючого органу, що вкотре доводить безпідставність оскаржуваного індивідуального акта та утворює підстави для його скасування.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року вжито заходи забезпечення позову за заявою ТОВ "Інтер Еко Технологія" шляхом зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 24 вересня 2024 року № 275-р в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія", реєстраційний номер ліцензії 2200007, місце роздрібної торгівлі: Житомирська область, Звягельський район, м. Звягель, вул. Шепетівська, буд. 5, АЗС.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 16 жовтня 2024 року суд відмовив Головному управлінню ДПС у Житомирській області у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року про забезпечення позову.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву зауважує на безпідставності покликання позивача на норму частини тридцять шостої статті 3 Закону № 481/95- ВР, позаяк даною нормою передбачено надсилання повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію саме на виробництво, зокрема, пального. Натомість, згідно зі статтею 15 Закону № 481/95-ВР повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію на роздрібну торгівлю пальним формувались автоматично та були направлені позивачу за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку. Оскільки станом на 12 серпня 2024 року позивачем не подавалось у порядку частини п`ятої статті 16 Закону № 481/95-ВР підтвердження внесення чергового платежу по ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (термін дії: з 12 серпня 2022 року по 12 серпня 2027 року), який внесено було лише 06 вересня 2024 року, відповідачем правомірно на підставі норм статті 15 Закону № 481/95-ВР винесено спірне розпорядження про анулювання ліцензії. З таких підстав просить суд відмовити у позові.

У відповіді на відзив у спростування доводів контролюючого органу позивач, покликаючись на норми абзаців 1, 3, 6 пункті 1 розділу ХШ "Перехідні положення" Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (надалі - Закон № 3817-ІХ), стверджує про внесення чергового платежу за ліцензію у межах відведеного строку, натомість доводами відповідача неспростовано чинності ліцензії відповідно до частини тридцять восьмої статті 18 Закону № 481/95-ВР. Також позивач зазначає про відсутність стверджуваних відповідачем електронних автоматичних повідомлень щодо внесення чергового ліцензійного платежу, які мали б надсилатись ліцензіату відповідачем, а не ДПС, адже обов`язку направлення автоматичних повідомлень саме відповідачем кореспондує можливість позивача ознайомитися з їх змістом в електронній формі з огляду на обмеження кола інструментів повідомлення суб`єкта господарювання засобами електронного зв`язку.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області видано ТОВ "Інтер Еко Технологія" ліцензію на право роздрібної торгівлі паливом, реєстраційний номер: 2200007, термін дії з 12 серпня 2022 року до 12 серпня 2027 року.

На підставі доповідної записки Управління контролю за підакцизними товарами від 24 вересня 2024 року № 1117/06-30-09-04, у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію, відповідачем винесено розпорядження від 24 вересня 2024 року № 275-р "Про анулювання ліцензії", згідно з яким анульовано ліцензію ТОВ "Інтер Еко Технологія" на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер: 2200007, термін дії з 12 серпня 2022 року до 12 серпня 2027 року.

Надаючи правову оцінку спірному індивідуальному акту суд виходить з такого.

На час виникнення спірних правовідносин, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначав Закон № 481/95, який втратив чинність 01 січня 2025 року на підставі Закону № 3817-IX.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено ліцензію (спеціальний дозвіл) як документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Як встановлено у статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та до електронної системи репортингу не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.

Повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію автоматично формується та направляється органом ліцензування суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, з-поміж іншого, несплати чергового платежу за ліцензію.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

В силу положень статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжної інструкції на перерахування плати чергового платежу за ліцензію з відміткою банку/небанківського надавача платіжних послуг про дату її виконання.

Разом з тим, згідно з частиною тридцять восьмою статті 18 Закону № 481/95-ВР вважаються діючими ліцензії, за якими до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України або за наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не сплачено черговий платіж за ліцензію та/або закінчився термін дії ліцензії на право, у тому числі, роздрібної торгівлі пальним.

Обов`язки щодо сплати чергових платежів/дії щодо продовження ліцензії мають бути виконані суб`єктом господарювання протягом 30 днів, наступних за днем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану в Україні.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 24 лютого 2022 року оголошено воєнний стан, який продовжувався та триває дотепер.

Отже, в силу положень частини тридцять восьмої статті 18 Закону № 481/95-ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ "Інтер Еко Технологія" вважалась діючою до виконання встановленого обов`язку внесення чергового ліцензійного платежу упродовж 30 днів, наступних за днем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану в Україні.

Водночас, 18 червня 2024 року прийнято Закон № 3817-IX, який набув чинності 27 липня 2024 року, пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого установлено, що, зокрема, Закон № 481/95-ВР втрачає чинність з 01 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 3817-IX, законодавчі та інші нормативно-правові акти, що стосуються виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 3817-ІХ ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, видані відповідно до Закону № 481/95-ВР до 01 січня 2025 року, вважаються чинними та підтверджують право на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності до завершення строку, на який їх було видано (для ліцензій, виданих на визначений строк), або до дня припинення їхньої дії в порядку, визначеному цим Законом.

При цьому, відповідно до пункту 6 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 3817-ІХ суб`єкт господарювання, який у період, визначений абзацом першим цього пункту, здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої не закінчився у такий період, але за якою не сплачено чергові платежі, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справа "ТОВ "Світ розваг" та інші проти України" (заява № 13290/11) зазначено, що в усталеній практиці Суду встановлено, що припинення дії дійсної ліцензії на здійснення господарської діяльності становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, і воно має розглядатись за другим абзацом цієї статті як захід з контролю за користуванням майном (див., наприклад, рішення у справі "Tre Traktоrer Aktiebolag v Sweden", заява № 10873/84, пункт 55; "Rosenzweig and Bonded Warehouses Ltd v. Poland", заява № 51728/99, пункт 49; "Bimer S.A. v. Moldova", заява № 15084/03, пункт 51; "Megadat.com SRL v. Moldova", заява № 21151/04, пункти 64 і 65; "Vekony v. Hungary", заява № 65681/13, пункти 29 і 30; "S.C. Antares Transport S.A. and S.C. Transroby S.R.L. v. Romania", заява № 27227/08, пункти 39 і 40).

Зокрема, у рішенні у справі "Mickovski v. North Macedonia" (заява № 39107/18 та № 39726/18, пункт 37) Суд вказав, що примусове призупинення діяльності заявника, яка ґрунтується на дозволі з боку держави, охоплюється поняттям втручання у використання майна, яке підпадає під захист другого абзацу статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції (див., mutatis mutandis, "Tre Traktоrer Aktiebolag v Sweden", заява № 10873/84, пункт 55; "Buzescu v. Romania", заява № 61302/00, пункт 88).

Отже, відповідно до сталої практики ЄСПЛ правові норми, на яких ґрунтується позбавлення власності, окрім відповідності внутрішньому законодавству Договірної держави, мають бути достатньо доступними, точними та передбачуваними у своєму застосуванні; що стосується поняття "передбачуваність", то його обсяг значною мірою залежить від змісту інструменту, який розглядається, сфери, яку він призначений охоплювати, а також кількості та статусу тих, кому він адресований (див. рішення у справі "Vistiтр and Perepjolkins v. Latvia", заява № 71243/01, пункти 95-99).

Слід зазначити, що у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Протоколу першого ЄКПЛ, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Протоколу першого, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі "Трегубенко проти України" (заява N 61333/00) зазначено, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде доведений, inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, висловлену, зокрема, у справах "Moreno Diaz Peсa and Others v. Portugal" (заява № 44262/10, пункти 60, 64 і 93), "Cachia and Others v. Malta" (заява № 72486/14, пункт 49) та "Hesz and others v. Hungary" (заява № 17884/12, пункт 28), яка передбачає, що в процесах позбавлення власності держава повинна суворо дотримуватися процедури; для примусового позбавлення цього права мають бути вагомі причини і держава, в особі своїх уповноважених органів, повинна це довести неспростовними доказами.

Також суд враховує, що 13 лютого 1991 року Комітет Міністрів Ради Європи (КРМЄ) ухвалив Рекомендації № R(91)1 державам-членам стосовно адміністративних санкцій (on administrative sanctions), де визначено принципи, що підлягають застосуванню до адміністративних актів, на підставі яких накладаються адміністративні санкції. Положення вказаних Рекомендацій спрямовані на забезпечення справедливості та ефективності широкого спектру адміністративних санкцій, що загалом належать до адміністративно-правової сфери.

Відповідно до пунктів 1-7 вказаних Рекомендацій адміністративні санкції можуть бути застосовані органами публічної влади у вигляді заходів фінансового чи нефінансового характеру. Під час застосування останніх необхідно дотримуватися, зокрема, таких умов:

адміністративні санкції повинні бути передбачені національним законодавством і накладатись органами публічної влади лише за чітко передбачених умов (у випадку порушення норми адміністративного права або невиконання адміністративного рішення);

адміністративні санкції мають бути пропорційними фактичному порушенню;

адміністративні санкції не можуть бути накладені за діяльність, яка була законною і відповідала чинній адміністративній практиці на момент її здійснення;

у разі прийняття адміністративного рішення про накладення санкції таке рішення має містити обґрунтування.

Підсумовуючи та, водночас, визначаючись у цьому спорі, суд доходить висновку, що з урахуванням положень статті 18 Закону № 481/95-ВР у взаємозв`язку з приписами абзацу 1 пункту 3 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 3817-ІХ, з огляду на те, що внесення чергового платежу припало за час до припинення/скасування воєнного стану, розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 24 вересня 2024 року № 275-р прийнято всупереч встановленому законодавцем статусу "діючої" відповідної ліцензії без сплати чергового платежу за ліцензію, що, своєю чергою, з набранням чинності Законом № 3817-ІХ обмежено трьома місяцями, наступними за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності, тобто з 01 січня 2025 року.

За наведеного правового регулювання спірних правовідносин та, поряд з цим, беручи до уваги те, що 06 вересня 2024 року позивачем внесено черговий платіж за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним (реєстраційний номер ліцензії 2200007) згідно з платіжною інструкцією № 687, що не заперечується відповідачем, ухвалюючи 24 вересня 2024 року спірне рішення щодо анулювання ліцензії відповідач діяв непослідовним та невідповідним закону чином, тож оскаржуване розпорядження про анулювання ліцензії не відповідає критеріям правомірності, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України, а тому визнається судом протиправним, яке, відповідно, підлягає скасуванню.

При цьому не потребують юридичної оцінки суду доводи сторін щодо повідомлення/автоматичного повідомлення податкового органу щодо внесення чергового платежу за ліцензію, оскільки ці обставини не випливають на правозастосування норм статті 18 Закону № 481/95-ВР та пункту 3 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 3817-ІХ, як і не спростовують, безвідносно їх доведення, висновків суду щодо протиправності оскаржуваного розпорядження та судового захисту порушеного права ТОВ "Інтер Еко Технологія".

Продовжуючи вирішення спору та визначаючись щодо вимоги зобов`язати відповідача видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії позивача та поновити у цьому реєстрі інформацію (внести відомості) про ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним позивача, суд, насамперед, враховує те, що Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545, втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2025 року № 374.

Цією постановою Уряду затверджено, зокрема, Порядок ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, який визначає процедуру створення та ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального (далі - Реєстр), а також механізм включення до Реєстру та виключення з Реєстру суб`єктів господарювання, яким надано ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність у таких місцях на підставі наданих їм ліцензій.

Як передбачено у пункті 3 цього Порядку, до Реєстру вносяться відомості, передбачені частиною четвертою статті 35 Закону, зокрема про дату рішення суду, що набрало законної сили, та номер справи, за якою прийнято рішення про визнання протиправним і скасування рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Відповідно до пункту 4 Порядку відомості до Реєстру вносяться, змінюються або виключаються з Реєстру посадовою особою ДПС, яка визначена публічним реєстратором Реєстру (далі - публічний реєстратор), на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, механізм внесення відомостей щодо визнання протиправним і скасування рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії обумовлено законодавцем у Порядку ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, тож зобов`язання відповідача у судовому порядку до вчинення відповідних дій є передчасним.

При цьому варто врахувати, що за визначенням термінології у статті 1 Закону № 481/95-ВР, "анулюванню ліцензії" (позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії) відповідає "припинення дії ліцензії", закріплене у пункті 74 статті 1 Закону № 3817-ІХ, як позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що оскаржуване розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ "Інтер Еко Технологія" не відповідає положенням частини другої статті 2 КАС України, тому, за результатом розгляду цієї справи суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту права позивача задля його поновлення буде визнання протиправним та скасування спірного індивідуального акта. Такий спосіб захисту суд вважає відповідним порушеному праву та достатнім для певності остаточного вирішення та вичерпання спору між сторонами.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.

На підставі частини третьої статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір згідно з платіжною інструкцією від 01 жовтня 2024 року № 728 підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним немайновим вимогам.

На підставі зробленої позивачем заяви у порядку частини сьомої статті 139 КАС України вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу провадитиметься відповідно до частин третьої та п`ятої статті 143 КАС України у порядку статті 252 КАС України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія" (вул. Дніпросталівська, буд. 5, офіс 204, м. Дніпро, 49018; ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, буд. 7, м. Житомир, 10003; ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 24 вересня 2024 року № 275-р в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія", реєстраційний номер ліцензії 2200007, місце роздрібної торгівлі: Житомирська область, Звягельський район, м. Звягель, вул. Шепетівська, буд. 5. АЗС.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Еко Технологія" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області 3028,20 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

13.10.25