Справа № 240/5121/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5121/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

07 жовтня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 03.02.2023 №04 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно з ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 70% заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з 30.01.2023 в розмірі 70% розміру заробітної плати ОСОБА_2 , обчисленої на підставі довідок Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 №03-23/20/2023 та №03-23/21/2023, з врахуванням раніше виплачених коштів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили.

25.04.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі №240/5121/23 в якій вона просить суд змінити спосіб і порядок виконання вказаного рішення, із "зобов`язати нарахувати та виплатити кошти" на "стягнути кошти з боржника" вх. №32417/25.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову про задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду щодо виплати сум пенсій має здійснюватися у разі невиконання рішення суду протягом двох місяців, що прямо передбачено абз.2 ч.3 ст.378 КАС України.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.

Так, відповідно до змісту частини 1 статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно частини 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Аналізуючи норми статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Отже, зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання виплатити заборгованість з щорічної разової грошової допомоги на стягнення конкретної суми цих виплат, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Ззаначене узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а, у якій суд відмітив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а тому зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Однак, заявником не наведено жодних обставин та не надано доказів, які б підтверджували наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Невиконання відповідачем судового рішення не може бути підставою для зміни порядку виконання такого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.