Справа № 755/17733/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/644/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"13" жовтня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, та надано заявникові строк для усунення недоліків - не більш як десять днів з часу отримання позивачем копії ухвали, шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до положень статті 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частини перша, п`ята статті 151 КАС України).

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 151 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 252 КАС України, днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно із частиною сьомою статті 252 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 24 вересня 2025 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року про залишення позову без руху доставлено на електронну адресу адвоката Лиштви Ю.В. 24 вересня 2025 року о 15-43 год.

Таким чином, ухвалу про залишення позову без руху від 23 вересня 2025 року вручено позивачеві 24 вересня 2025 року.

06 жовтня 2025 року (вхід. від 017 жовтня 2025 року № 60321) представник позивача

ОСОБА_1 - адвокат Лиштва Ю.В., подав до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у якій зазначив, що про винесену постанову позивач дізнався з Реєстру виконавчих проваджень, під час моніторингу АСВП, а саме 02 вересня 2025 року, що підтверджується колонтикулами на роздруківці тексти постанови. До суду позивач звернувся 10 вересня 2025 року, тобто, через вісім днів після встановлення відповідного факту - у межах загального строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України. При цьому, позивач є військовослужбовцем ЗСУ, де проходить службу за призовом, виконує свій Конституційний обов`язок та наразі захищає територіальну цілісність України, що само по собі ускладнює процедуру за зверненням за правовою допомогою і подання позову до суду. Станом на день подачі позовної заяви до Дніпровського районного суду міста Києва у позивача відсутня копія оскаржуваної постанови, відповіді на вказані адвокатські запити не отримані.

Позивач вважав за необхідне звернутися з адміністративним позовом вже на етапі отримання з бази Реєстру виконавчих проваджень. Між клієнтом та адвокатом узгоджено правову позицію захисту інтересів позивача шляхом направлення адвокатського запиту на адресу ТЦК, а не ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, тобто це право, а не обов`язок сторін. Отримати інформацію на сайті «Укрпошта» про рух відправлення, за відсутності його трек-номеру, є неможливим. Водночас, матеріали виконавчого провадження не містять номер квартири Позивача, відсутні будь-які дані, що номер квартири вказувався у прийнятій постанові та повідомленнях самимвВідповідачем. Обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а не на позивача, тим більше за умов проходження ним військової служби за призовом по мобілізації в ЗСУ.

З огляду на викладене просив поновити пропущений процесуальний строк.

Вивчивши зміст заяви про усунення недоліків, суд зазначає таке.

Положеннями частин першої, другої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися про їх порушення.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову № Б/1605 за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП винесено 17 січня 2025 року. Таким чином, десятиденний строк на оскарження такої постанови тривав до 27 січня 2025 року (включно).

Позов подано до суду 10 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку (вхід. від 16 вересня

2025 року, № 54394), тобто з пропуском встановленого статтею 286 КАС України 10-денного строку звернення до суду з відповідної заявою.

До матеріалів позовної заяви долучено паперову копію інформації з АСВП за номером виконавчого провадження № НОМЕР_2, копію адвокатського запиту адвоката Лиштви Ю.В. від 10 вересня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання копії документів та інформації, копію адвокатського запиту адвоката Лиштви Ю.В. від

10 вересня 2025 року до Дніпровським ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про надання копії документів матеріалів виконавчого провадження, а також копію довідки від 31 липня 2025 року

№ 408, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 про проходження військової служби, паперову копію військово-облікового документу ОСОБА_1 із за стосунку «Резерв+», лист АТ «Укрпошта» від

02 жовтня 2025 року щодо відсутності поштових відправлень на ім`я ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на оскарження постанови ОСОБА_1 зазначає, що будь-яких порушень не вчиняв, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації. Про відкриття Дніпровським ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 січня 2025 року № Б/1605 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн дізнався з відкритого порталу даних АСВП 02 вересня 2025 року. Копії оскаржуваної постанови позивач не має, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи позивач не повідомлявся.

Таким чином, як зазначає позивач, оспорювана постанова прийнята відповідачем 17 січня

2025 року.

Жодних відомостей про ненадходження на адресу позивача засобами поштового зв`язку, оспорюваної постанови, до позовної заяви позивачем не долучено, зокрема, але не виключно, інформаційної довідки оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» про поштові відправлення на ім`я позивача за період після 17 січня 2025 року із зазначенням інформації про їх статус, в тому числі про причини повернення. У долученому до матеріалів справи листі АТ «Укрпошта» зазначено про відсутність поштових відправлень на ім`я ОСОБА_2 , а не позивача - ОСОБА_1 .

Водночас, суд враховує, що постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено державним виконавцем 22 липня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що про відкриття виконавчого провадження та факт притягнення до адміністративної відповідальності за постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 січня 2025 року № Б/1605 дізнався 02 вересня 2025 року, водночас будь-яких доказів на підтвердження дати ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не надає.

Паперова копія інформації з відкритого порталу даних Автоматизована система виконавчого провадження містить інформацію про дату роздрукування інформації із загальнодоступного електронного ресурсу, а не дату ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Доказів необізнаності про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, як зазначає позивач, з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 січня 2025 року № Б/1605 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн, позивачем також не надано, ідентифікатору доступу до матеріалів виконавчого провадження в АСВП не надано.

Водночас, суд враховує, що інформація про виконавче провадження № НОМЕР_2 розміщена в АСВП в загальному доступі (без введення ідентифікатора доступу до матеріалів виконавчого провадження) не містить інформації про виконавчий документ, на підставі якого розпочато виконавче провадження, зокрема постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 січня 2025 року № Б/1605 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн або про будь-яку іншу постанову, що свідчить про фактичне ознайомлення боржника або його представника з матеріалами виконавчого провадження (повний доступ в АСВП чи у відділі державної виконавчої служби) до зазначеної позивачем дати та дати звернення до суду.

Таким чином, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху, позивачем не надано доказів на підтвердження дати ознайомлення із оскаржуваною постановою, поважність причин пропуску процесуального строку не обґрунтовано.

Перебування ОСОБА_1 на військовій службі не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, водночас, в матеріалах позову відсутні відомості про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, де проходить службу позивач, не надано підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Також, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху позивачем не долучено до матеріалів справи копію оскаржуваної постанови, про неможливість отримання її копії з матеріалів виконавчого провадження чи безпосередньо з ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не обґрунтовує. Посилання на обрану адвокатом та клієнтом стратегію захисту не свідчить про об`єктивну неможливість отримання інформації та документів.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник проти Росії», пункт 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,

№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною четвертою статті 169 КАС України.

При цьому враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року № 9901/258/ (11-331заі20) про те, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 294 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Хромова