Справа № 208/4477/25
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/4477/25
провадження № 2-а/208/94/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Кам`янського у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельника Р.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним дії та скасувати рішення,-

в с т а н о в и в:

17 березня 2025 року адвокат Редько С.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним дії та скасувати рішення.

У своєму позові позивач, просить суд визнати постанову № 807 від 28.03.2025 року за справою про адміністративне, винесену Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП - протиправною та скасувати її, а справу про адміністративне правопорушення - закрити та стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

28 березня 2025 р. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , винесено постанову № 807 за справою про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 ч.3 КУпАП. Постанову позивач отримав 31.03.2025 року. Дана постанова була винесена на підставі протоколу №658 від 28.02.2025 року. З протоколом позивач ознайомлений тільки 28.03.2025 року. В протоколі відсутні будь-які посилання на докази саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою. Зазначає, що він адміністративного правопорушення не скоював, діяв виключно до норм законодавчих актів України. Позивач також зазначив, що 01.07.2024 року він звернувся в ЦНАП м. Кам`янське для уточнення даних та отримав витяг № 2024 про актуалізацію даних військовозобов`язаного , відповідно для якого «Особу не знайдено в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів». 01.07.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому обновили дані та наказали звернутися 2.07.2024 року для проходження ВЛК.02.07.2025 року йому було надано направлення № 4809 від 02.07.2024 року направлення на ВЛК.

17.03.2025 року представник відповідача до суду надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач порушив вимоги законодавства щодо військового обліку.

Зокрема, позивач несвоєчасно, без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, чим порушив правила військового обліку, в умовах особливого періоду.

Зазначає, що 15 січня 2025 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивачу було сформовано повістку на його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 №748, яка засобами поштового зв`язку «Укрпошта» позивачу булла направлена на його адресу. Однак позивачу у визначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини своєї неявки не сповістив належним чином. Вважає, що дії позивача свідчать про порушення обов`язків військовозобов`язаного та не дають підстав для задоволення позову.

23.06.2025 року представник позивача до суду надав заперечення на відзив на позов, в якому заперечував проти прийняття відзиву на позов, оскільки відповідач ані в протоколі, ані в постанові не зазначається. Які дані не оновив позивач, крім того, не вказується, коли та яким способом викликався позивач до проходження ВЛК. Також, зазначає, що в матеріалах відсутні докази оголошення позивача в розшук.

В судове засідання позивач та представник не з`явились, надали до суду клопотання про розгляд справи без участі, прийняти рішення відповідно до позову та заперечень на відзив.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі та просив суд у позові відмовити в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що постановою № 807 від 28.03.2025 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

За змістом постанови суть правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2004 року для оновлення (уточнення) військово-облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, не оновлював вчасно свої дані у додатку «Резерв+» або ЦНАП, був наданий у розшук 04.02.2025 року за неприбуття за викликом до ТЦК та СП по надісланій поштою повістці, у зв`язку з чим порушив правила військового обліку згідно ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду.

Встановлено, до витягу №2024 від 01.07.2024 року виданого Центром надання адміністративних послуг адміністратором Мороз Д.С. про актуалізацію даних військовозобов`язаного ОСОБА_1 , результат надання послуг, зазначається, що особу не знайдено в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Необхідно звернутися до ТЦК та СП для внесення даних в реєстр.

Встановлено, що відповідно картки обстеження та медичного огляду №4809 від 02.07.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 проходив військово-лікарську комісію, про що свідчить підписи лікарів зі встановленими діагнозами під час проходження комісії.

Крім того, встановлено, що відповідно до направлення №4809 від 02.07.2024 року ОСОБА_1 направлений для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я направлений Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частина 1 ст. 210 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210 КУпАП).

Згідно з абз. 11ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що з`являвся до ТЦК та СП вчасно відповідно отриманого направлення для проходження військово-лікарської комісії та її проходження із встановленими діагнозами.

Отже, виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є неявка до ТЦК та СП для оновлення військово-облікових даних, проходження військово-лікарської комісії та невчасне оновлення військових облікових даних.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач пройшов військово-лікарську комісію, якою були встановлені наступні діагнози відповідно до Виписки №9081 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) пацієнта ОСОБА_1 , а саме Цукровий діабет 1 тип. Середнього ступення важкості, стадія субкомпенсації та відповідно до Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого хірургічне відділення №2960 пацієнта ОСОБА_1 , а саме: основний Варикозна хвороба лівої н/кінцівки.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 отримав направлення та проходив військо-лікарську комісію, що свідчить про відсутність умислу ухилятися від виконання військового обов`язку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів відносно ОСОБА_1 , щодо невчасно оновлених військово-облікових даних, а наявні в матеріалах справи докази у сукупності не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови № 807 від 28.03.2025року.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Згідно із п.3 ч.1 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним дії та скасувати рішення, задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП № 807 від 28 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.