Справа № 420/7847/25
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7847/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом виробничо-комерційної фірми «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Виробничо-комерційна фірма «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі позивач, ТОВ ВКФ «ТІГОС», Товариство) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДПС в Одеській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54321/15-32-07-03-20; № 54322/15-32-07-03-20 від 12.12.2024; № 54323/15-32-07-03-20 від 12.12.2024; № 54325/15-32-07-03-20 від 12.12.2024; № 54327/15-32-07-03-20 від 12.12.2024.

Ухвалою від 24.03.2025 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.04.2025 об 11:00 год. Відповідача зобов`язано подати докази.

У підготовчих засіданнях 16.04.2025, 30.04.2025, 15.05.2025, 28.05.2025, 04.06.2025 та 16.06.2025 оголошувались перерви.

Відповідачем 08.04.2025 подано відзив, а 15.05.2025 додаткові пояснення.

Ухвалою від 16.05.2025 частково задоволено клопотання відповідача та визнано поважними причини неподання доказів з відзивом та долучено до матеріалів справи докази, додані до клопотання ГУДПС в Одеській області від 30.04.2025, а ухвалою від 27.05.2025 заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду повернуто без розгляду.

Ухвалою від 04.06.2025 продовжено на 30 днів строк підготовчого провадження у справі.

Ухвалою від 16.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 10:30 год 09.07.2025.

Ухвалою від 09.07.2025 задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 11:00 год 27.08.2025.

Ухвалою від 27.08.2025 задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 11:00 год. 01.09.2025.

Ухвалою від 01.09.2025 відповідача зобов`язано подати докази, у зв`язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву до 11:00 год. 15.09.2025.

У зв`язку з витребуванням доказів, суд ухвалою від 15.09.2025 оголосив перерву у судовому засіданні до 15:00 год 18.09.2025.

В судових засіданнях 27.08.2025, 01.09.2025, 15.09.2025 та 18.09.2025 представники сторін надали усні пояснення, доводи та аргументи яких аналогічні викладеним у письмових заявах по суті справи.

Ухвалою від 18.09.2025 відповідача зобов`язано надати детальний розрахунок визначених позивачу зобов`язань та за клопотанням представника позивача оголошено перерву до 14:00 29.09.2025.

Відповідачем 26.09.2025 подано детальний розрахунок визначених позивачу зобов`язань.

В судове засідання 29.09.2025 представник відповідача не з`явився, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Представником позивача у зв`язку з цим подано заяву про розгляд справи без її участі у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 205 КАС України.

Частиною третьою статті 205 КАС України установлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, оскільки належним чином повідомлений про судове засідання представник відповідача не з`явився і не повідомив про причини неявки, то розгляд справи слід здійснити за відсутності представника відповідача.

При цьому суд враховує, що представники сторін у попередніх засіданнях виступили із вступними словами та поясненнями щодо досліджених доказів, скористались усіма іншими своїми процесуальними правами.

З подібних міркувань підлягає задоволенню заява представника позивача щодо розгляду справи без її участі (у письмовому провадженні).

Розглянувши надані сторонами документи та заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, у період з 27.09.2024 по 17.10.2024 на підставі направлень, виданих ГУ ДПС в Одеській області та наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.09.2024 №8893-п, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік та відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України проведена планова виїзна документальна перевірка ВКФ ТОВ «ТІГОС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2021 по 30.06.2024.

Термін проведення перевірки продовжувався відповідно до наказу від 09.10.2024 №10295-п на 5 робочих днів з 11.10.2024.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 24.10.2024 № 47391/15-32-07-03-15, у якому відображені встановлені перевіркою порушення:

1. пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 10 597 204,00 грн, в тому числі за 2023 рік у сумі 2 729 001,00 грн, за 2023 рік у сумі 1 705 760,00 грн, за 1 півріччя 2024 року у сумі 6 162 443,00 грн, та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3392561 грн;

2. пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України та пункту 5 розділу IV «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, унаслідок чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 329 896,00 грн, у тому числі за січень 2022 на суму 444 197,00 грн, за червень 2024 року на суму 1 885 699,00 грн, та завищено суми від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 5 159 305,00 грн, у тому числі за червень 2024 року на суму 5 159 305,00 грн;

3. пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних з затримкою;

4. підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 103.9 статті 103 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України №897 від 20.10.2015 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» в частині не подання звіту про виплачені доходи нерезидентам та утриманий з них податок (Додаток ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2021 рік, 1 квартал 2022 року, півріччя 2022 року, три квартали 2022 року, 2022 рік, 1 квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, 2023 рік, відносно виплати доходу нерезиденту «ROYAL SMAK OOD» (Республіка Болгарія), за 1 квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, рік 2023, 1 квартал 2024 року, півріччя 2024 року відносно виплати доходу нерезиденту «BUDZHAK 22 OOD» (Республіка Болгарія), за 1 квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, рік 2023 відносно виплати доходу нерезиденту «ZARJA AGRO LTD» (Республіка Болгарія);

5. пунктів 1, 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», з урахуванням пункту 142 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами внесеними постановою Правління НБУ від 04.04.2022 №68 та постановами Правління НБУ від 07.06.2022 №113, від 07.07.2022 №142, внаслідок порушення строків поставки товарів (повернення коштів) у сумі 10 180,00 євро за контрактом від 13.03.2023 № 2023026/AN, укладеним з нерезидентом «AGROPOLICHIM AD» (Болгарія), у тому числі 10 180,00 євро за період з 03.02.2024 по 23.02.2024 (21 день);

6. пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, внаслідок подання Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2021 року, 1-4 квартали 2022 року, 1-4 квартал 2023 року, 1-2 квартали 2024 року не у повному обсязі з недостовірними відомостями, порушено строки подання податкових розрахунків за 1 квартал 2022 року, 2 квартал 2023 pоку;

7. підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 164.1.2 пункту 164.2 статті 164, підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, внаслідок чого ВКФ ТОВ «ТІГОС» не включено до складу загального місячного оподаткованого доходу суми доходу у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в результаті чого занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних в сумі 17010,53 грн, у тому числі за вересень 2022 року на 1041,35грн, за жовтень 2022 року на 1608,28 грн, за листопад 2022 року на 981,36 грн, за грудень 2022 року на 1435,92 грн, за січень 2023 року на 836,68 грн, за лютий 2023 року на 959,79 грн, за березень 2023 року на 1139,47 грн, за квітень 2023 року 886,26 грн, за травень 2023 року на 806,82 грн, за червень 2023 року на 732,83 грн, за липень 2023 року на 791,47 грн, за серпень 2023 року на 1093,33 грн, за листопад 2023 року на 327,61 грн, за грудень 2023 року на 545,27 грн, за січень 2024 року на 452,15 грн, за лютий 2024 року на 282,51 грн, за березень 2024 року на 286,44 грн, за квітень 2024 року на 572,44 грн, за травень 2024 року на 1094,01 грн, за червень 2024 року на 1136,54 грн.;

8. підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 164.1.2, підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого ВКФ ТОВ «ТІГОС» невключено до складу загального місячного оподаткованого доходу суми доходу у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в результаті чого занижено податкове зобов`язання з військового збору в сумі 1162,43грн., у тому числі за вересень 2022 року на 71,16 грн, за жовтень 2022 року на 109,90 грн, за листопад 2022 року на 67,06 грн, за грудень 2022 року на 98,13 грн, за січень 2023 року на 57,17 грн, за лютий 2023 року на 65,59 грн, за березень 2023 року на 77,87 грн, за квітень 2023 року 60,57 грн, за травень 2023 року на 55,13 грн, за червень 2023 року на 50,08 грн, за липень 2023 року на 54,08 грн, за серпень 2023 року на 74,71 грн, за листопад 2023 року на 22,39 грн, за грудень 2023 року на 37,26 грн, за січень 2024 року на 30,90 грн, за лютий 2024 року на 19,31 грн, за березень 2024 року на 19,57 грн, за квітень 2024 року на 39,12 грн, за травень 2024 року на 74,76 грн, за червень 2024 року на 77,67 грн.

Вказаних висновків контролюючий орган дійшов, виходячи з наступного.

Як встановили посадові особи контролюючого органу, дохід ВКФ ТОВ «ТІГОС» від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, відповідає даним звіту про фінансові результати за період з 01.10.2021 по 30.06.2024 та складається з:

- чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (ряд. 2000 Звіту про фінансові результати (Форма №2)) у сумі 1974489,4 тис.грн, на формування цих показників мало вплив здійснення операцій із реалізації з реалізації ПММ оптом, добрив та сільгоспкультур (пшениця, кукурудза, соняшник, ріпак, ячмінь). Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.10.2021 по 30.06.2024 в сумі 1974489,4 тис.грн. на підставі документів, наведених в додатку №4 до акту перевірки, не встановлено заниження чи завищення задекларованого суб`єктом господарювання показника у рядку 2000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати за 01.10.2021 по 30.06.2024 (Форма №2);

- інших операційних доходів (ряд. 2120 Звіту про фінансові результати (Форма №2)) у сумі 29355,7 тис.грн., на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з отримання відсотків за користування коштами на банківських рахунках, реалізації вживаного авто та іншого, перевіркою цього показника не встановлено його заниження чи завищення;

- інших доходів (ряд. 2240 Звіту про фінансові результати (Форма №2)) у сумі 0 тис.грн.

Однак в цій останній частині контролюючий орган зазначив, що проведеною перевіркою відображеного показника в сумі 0 тис.грн. встановлено його заниження всього у сумі 35 883 860,00 грн, у тому числі за 2023 рік на суму 13 534 868,00 грн, за 1 півріччя 2024 року на суму 22 348 992,00 грн.

А саме, відповідно до картки рахунку 281 відбувалось оприбуткування товарно-матеріальних цінностей. Згідно наданих до перевірки документів не встановлено у 2023 році та у 1 півріччі 2024 року у вказані дати та/або суміжні дати придбання у постачальників резидентів та/або нерезидентів даних товарно-матеріальних цінностей:

- насіння соняшнику урожай 2023 року в кількості 1428,51 тонн на суму 22 348 991,81 грн (вартість реалізації даного товару в жовтні 2023 року, ВМД № 4188 від 30.10.2023, № 4124 від 21.10.2023, № 4169 від 26.10.2023, № 4170 від 26.10.2023, включено до доходу підприємства 4 квартал 2023 року);

- пшениця врожаю 2023 року в кількості 2744,9 тонн на суму - 13 534 867,71 грн. (вартість реалізації даного товару 27.05.2024, ВМД № 590 від 27.05.2024, включення до доходу підприємства 1 півріччя 2024 року).

Відповідач зазначив, що згідно наданих в ході перевірки вантажно-митних декларацій (далі - ВМД) до міжнародних контрактів з BUDZHAK 22 OOD визначено найменування товару з кодами УКТЗЕД, його кількість та вартість, реквізити сторін. Характеристики товарів визначаються відповідно до кодів УКТЗЕД наведених у ВМД до контракту. Товар з відповідними кодами УКТЗЕД згідно наданих видаткових накладних оприбутковується та списується ВКФ ТОВ «ТІГОС» по рахунку 281 «Товари». Перевіркою встановлено розбіжності між даними первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та даними Єдиного реєстру податкових накладних, в результаті чого ВКФ ТОВ «ТІГОС» відображено списання товарів при реалізації з рахунку 281 на рахунок 902 «собівартість реалізованих товарів» у кількості 2744,9 тонн «Пшениця врожаю 2022 року» на суму 17 889 698,87 грн та у кількості 1428,51 тонн «Насіння соняшнику 2022 року» на суму 22 892 602,00 грн, по яким відсутні первині документи та складені та зареєстровані податкові накладні.

Так, позивачем згідно із даними Єдиного реєстру податкових накладних придбано 6300,74 тон товару «Пшениця врожаю 2022 року», в тому числі у ПП «Агро-Соя» 1854,60 тон, у ТОВ «Єнікіой» 4446,74 тонн, а у 2023 році реалізовано в адресу BUDZHAK 22 OOD товар «Пшениця» у кількості 3901,78 тонн (згідно з вантажно-митними деклараціями №4188 від 30.10.2023, №4124 від 21.10.2023, №4169 від 26.10.2023, №4170 від 26.10.2023 - Пшениця фуражна, насипом, врожаю 2023 року), при тому що відповідно до «Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду» № 29-сг у 2023 році ТОВ «Єнікіой» було вирощено та зібрано 2710,7 тонн пшениці озимої.

Також позивачем згідно із даними Єдиного реєстру податкових накладних придбано 1796,68 тонн товару «Насіння соняшнику 2022 року», в тому числі у ПП «Агро-Соя» 714,26 тонн, у ТОВ «Єнікіой» 1082,42 тонн, а у 2023 році реалізовано в адресу BUDZHAK 22 OOD товар «Соняшник» у кількості 1689,49 тонн (згідно з ВМД №590 від 27.05.2024 - Насіння соняшнику, придатний для екстракції олії, урожай 2023р.), при тому що відповідно до «Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду» № 29-сг у 2023 році ТОВ «Єнікіой» було вирощено та зібрано 260,98 тонн соняшника, ПП «Агро-Соя» у 2023 році соняшник не вирощувала.

Відповідно до наданих до перевірки відомостей по рахунку 281 «товари» залишки зазначених товарів станом на 30.06.2024 відсутні, як відсутні і залишки зазначених товарів.

З цього особи, які проводили перевірку, виснували, що зазначені активи отримано безкоштовно від невстановлених осіб та при невстановлених обставинах, а відтак позивачем не враховано безкоштовно отримані матеріали у складі доходів та не відображено у складі рядка 2240 Фінансової звітності «Інші доходи» та не враховано при складанні Декларацій з податку на прибуток підприємства, унаслідок чого позивачем занижено доходи на суму 35 883 860,00 грн., у тому числі за 2023 рік на суму 13 534 868,00 грн., за 1 півріччя 2024 року на суму 22 348 992,00 грн.

Також посадові особи, які проводили перевірку, послались на встановлення ними завищення показників задекларованих рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати (Форма №2) у сумі всього 26 382 056,00 грн внаслідок віднесення до складу собівартості реалізованої продукції суми послуг отриманих від ФОП ОСОБА_3 , у тому числі за 1 квартал 2022 року на суму 8 604 810,00 грн, за 3 квартал 2022 року на суму 6 556 305,00 грн, за 1 квартал 2023 року на суму 3 111 348,00 грн, за 2 квартал 2023 року на суму 2 239 007,00 грн, за 4 квартал 2023 року на суму 687 485,00 грн, за 1 квартал 2024 року на суму 5 183 101,00 грн.

Ними вказано, що позивачем укладені з ФОП ОСОБА_3 посередницькі договори про надання послуг з реалізації мінеральних добрив та про наземне обслуговування транспорту (експедирування), які були надані до перевірки разом з актами виконаних робіт. Однак у складених до договору про надання послуг з реалізації мінеральних добрив актах виконаних робіт відсутній опис конкретних дій, які підвереджували б реальність наданих послуг і як саме, та якими засобами посередник здійснював пошук контрагентів, яка саме інформація була передана замовнику, в якій формі та у який спосіб і таке інше. До перевірки не надано жодної електронної чи письмової переписки, листування, аналітичних довідок, звітів, які зазвичай супроводжують такі види послуг, що свідчить про відсутність належного документального підтвердження фактичного виконання послуг ФОП ОСОБА_3 з пошуку контрагентів. Крім того, постачання аналогічних товарів тим самим покупцям (зокрема, ТОВ «Делени», ТОВ «Хімагро», ТОВ «Злата-Трейд» та іншим) здійснювалось без залучення посередника як до, так і після укладеного договору посередницьких послуг, що свідчить про те, що участь ФОП ОСОБА_3 не була вирішальною або унікальною, що ставить під сумнів наявність ділової мети та реальність тримання економічного ефекту. Також позивач уклав із ФОП ОСОБА_3 договір про наземне обслуговування транспорту (експедирування), який разом з актами виконаних робіт надано до перевірки. Водночас, з наданих актів, договорів неможливо ідентифікувати, де складалися ці акти, які саме послуги/роботи виконуються ФОП ОСОБА_3 на території митного комплексу ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА», яким чином ФОП ОСОБА_3 від імені позивача здійснює операції з організації транспортно-експедиторського обслуговування вантажів ВКФ ТОВ «ТІГОС» та іншу допоміжну діяльність у сфері транспорту на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення, розташованого на території ТОВ «Поромний комплекс Орлівка», яким чином він потрапляв на територію поромного комплексу «Орлівка». Крім того, ФОП ОСОБА_3 надає послуги, ідентичні за кількістю, характером та найменуванням послугам, які надає позивачу ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА» за нижчою ціною згідно із договором № 08-08-23 від 03.03.2023 про надання послуг з перевалки та експедирування імпортних вантажів.

З цього особи, які проводили перевірку, виснували, що позивачем завищено показники Рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)», які враховані при обчисленні фінансового результату, відображеного у рядку 02 Декларації «фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), фінансовій звітності, відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку всього за перевіряємий період на суму 26382056 грн., у тому числі за 2022 рік у сумі 15161115 грн., за 2023 рік у сумі 6037840 грн., за 1 квартал 2024 року у сумі 5183101 грн.

Контролюючим органом зазначено, що позивачем включено суми податку на додану вартість до податкового кредиту:

- за травень 2023 року в сумі 347508,30 грн за податковою накладною №49 від 23.05.2023 щодо придбання товару автомобіля BMW G3X/25DP, у кількості 1 шт;

- за березень 2023 року в сумі 30000,00 грн за податковою накладною №660 від 27.03.2023 щодо придбання товару автомобіля VOLKSWAGEN T6.1 Multivan ALPEN EUS 4MOTION у кількості 0,6 шт;

- за листопад 2022 року в сумі 20000,00 грн за податковою накладною №2394 від 21.11.2022 щодо придбання товару автомобіля VOLKSWAGEN T6.1 Multivan ALPEN EUS 4MOTION у кількості 0,46432 шт;

- за жовтень 2022 року в сумі 453478,20 грн за податковою накладною №258 від 14.10.2022 щодо придбання товару автомобіля BMW X5 xDrive30d/G05 у кількості 0,847645 шт;

- за жовтень 2022 року в сумі 80248,00 грн за податковою накладною №62 від 03.10.2022 щодо придбання товару автомобіля BMW X5 xDrive30d/G05 у кількості 0,15 шт;

- за липень 2022 року в сумі 334925,00 грн за податковою накладною №105 від 07.07.2022 щодо придбання товару автомобіля BMW 530i xDrive/G30 у кількості 0,877869 шт;

- за січень 2022 року в сумі 370880,26 грн за податковою накладною №155 від 19.01.2022 щодо придбання товару автомобіля Audi Q7 50 TDI S LINE у кількості 0,956994 шт;

- за жовтень 2021 року в сумі 56650,01 грн за податковою накладною №551 від 20.10.2021 щодо придбання товару автомобіля BMW 530i xDrive/G30 у кількості 0,148485 шт;

- за жовтень 2021 року в сумі 16666,67 грн за податковою накладною №199 від 19.10.2021 щодо придбання товару часткової попередньої оплати за автомобіль Audi Q7 50 TDI у кількості 1 шт.

Посадові особи, які проводили перевірку, акцентували на тому, що станом на останній день перевірки позивачем не було надано:

подорожні листи, або інше документальне підтвердження, що містить дані про фактичний пробіг автомобіля, фактичні витрати пально-мастильних матеріалів, покази одометрів, а також підтверджує виробничий характер маршруту прямування транспорту;

акти виконаних робіт з використанням вищевказаних транспортних засобів в межах господарської діяльності платника податків;

документальне підтвердження перебування транспортних засобів за вказаними у подорожних листах адресами, у тому числі: чеки та видаткові накладні з АЗС, СТО, стоянки, чеки з готелів та інших місць перебування, акти виконаних робіт, звіти, інші підтверджуючі документи;

інші документи щодо підтвердження використання зазначених послуг та основних засобів в операціях, що є господарською діяльністю платника податку.

Уважаючи, що вказані транспортні засоби не використовувались у господарській діяльності, посадові особи контролюючого органу указали на обов`язок позивача нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/ виготовленими з податком на додану вартість. Оскільки цього обов`язку позивач не виконав, посадові особи контролюючого органу виснували, що позивачем занижено податок на додану вартість по податковим зобов`язанням на загальну суму 2 160 356,00 грн, в т.ч. за травень 2023 року у сумі 347 508,00 грн, за березень 2023 року у сумі 30 000,00 грн, за листопад 2022 року у сумі 20 000,00 грн, за жовтень 2022 року у сумі 533 726,00 грн, за липень 2022 року у сумі 334 925,00 грн, за січень 2022 року у сумі 370 880,00 грн, за жовтень 2021 року у сумі 73 317,00 грн.

До того ж контролюючим органом зазначено, що при перевірці рахунку 203 «Паливо» встановлено списання паливо-мастильних матеріалів без підтверджуючих первинних документів по транспортним засобам: легковий універсал BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 , відповідальний працівник ОСОБА_1 , легковий седан BMW 5301 номерний знак НОМЕР_2 , відповідальний працівник ОСОБА_2 , оскільки у відомостях на отримання паливо-мастильних матеріалів, подорожних листах відображено лише кількість та вид виданого палива, але жодні первинні документи не розкривають суть, мету і маршрут поїздки тощо. Надані позивачем документи не дозволяють ідентифікувати маршрут, відстань, години роботи авто, витрати пального та інше, тому що в них не зазначено час прибуття, час вибуття, показники одометрів, відстань, маршрут та інше, акти списання пального на підставі подорожніх листі складені з порушеннями. З цього посадові особи контролюючого органу виснували, що не можливо підтвердити використання транспортних засобів в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, а тому позивачем занижено податок на додану вартість по податковим зобов`язанням на загальну суму 12 915,00 грн, в т.ч. за вересень 2022 року у сумі 791,00 грн, за жовтень 2022 року у сумі 1221,00 грн, за листопад 2022 року у сумі 745,00 грн, за грудень 2022 року у сумі 1090,00 грн, за січень 2023 року у сумі 635,00 грн, за лютий 2023 року у сумі 729,00 грн, за березень 2023 року у сумі 865,00 грн, за квітень 2023 року у сумі 673,00 грн, за травень 2023 року у сумі 613,00 грн, за червень 2023 року у сумі 556,00 грн, за липень 2023 року у сумі 601,00 грн, за серпень 2023 року у сумі 830,00 грн, за листопад 2023 року у сумі 249,00 грн, за грудень 2023 року у сумі 414,00 грн, за січень 2024 року у сумі 343,00 грн, за лютий 2024 року у сумі 214,00 грн, за березень 2024 року у сумі 217,00 грн, за квітень 2024 року у сумі 435,00 грн, за травень 2024 року у сумі 831,00 грн, за червень 2024 року у сумі 863,00 грн.

З посиланням на вищенаведене, а також на раніше встановлені обставини того, що товари «Пшениця врожаю 2022 року» у кількості 2744,9 тонн на суму 17 889 698,87 грн, «Насіння соняшнику 2022 року» у кількості 1428,51 тонн на суму 22 892 602,00 грн не використовувалися у господарській діяльності та не були спрямовані на отримання доходу, посадові особи контролюючого органу виснували, що позивачем завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за червень 2024 року на суму 5 159 305,00 грн.

Акт перевірки з додатками направлено позивачу засобами кур`єрсько-поштового сервісу 24.10.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та фактично отримано ним 11.11.2024, про що свідчить підпис бухгалтера Товариства на повідомленні про вручення.

21.11.2024 ВКФ ТОВ «ТІГОС» подало до ГУ ДПС в Одеській області заперечення на акт перевірки.

ГУДПС в Одеській області призначило розгляд заперечень на акт перевірки на 03.12.2024 о 10:00 год, про що повідомило позивача листом від 26.11.2024 №16478/КПР/15-32-07-03-06, який був отриманий ним у той же день.

За наслідками розгляду заперечень відповідач 03.12.2024 прийняв рішення залишити без змін результати перевірки, викладені в акті та висновки акту, про що повідомив позивача листом № 16814/КПР/15-32-07-03-06 від 05.12.2024 «Про результати розгляду заперечень».

На підставі акту перевірки від 24.10.2024 № 47391/15-32-07-03-15 ГУДПС в Одеській області 12.12.2024 прийняло податкові повідомлення-рішення:

- №54321/15-32-07-03-20 форми «Р», яким за порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 2 562 886,00 грн, у тому числі за основним зобов`язанням на 2 329 896,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 232 990,00 грн;

- №54322/15-32-07-03-20 форми «В4», яким за порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 5 159 305,00 грн (за декларацією №, зареєстрованою 26.09.2024, звітний період, за який подано декларацію - червень 2024 року);

- №54323/15-32-07-03-20 форми «Р», яким за порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства на 11 656 924,00 грн, у тому числі за основним платежем в сумі 10 597 204,00 та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 059 720,00 грн;

- №54325/15-32-07-03-20 форми «П», яким за порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 3 392 561,00 грн за звітний період червень 2024 року згідно із Декларацією №, зареєстрованою в контролюючому органі 29.08.2024;

- №54327/15-32-07-03-20 форми «ПН», яким згідно із статтею 120-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф в сумі 74 800,00 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 7 489 201,00 грн (в т.ч. січень 2022 370 880,00 грн, липень 2022 - 391 575,00 грн, вересень 2022 - 791,00 грн, жовтень 2022 - 534 947,00 грн, листопад 2022 - 17 412,00 грн, грудень 2022 - 1090,00 грн, січень 2023 - 635,00 грн, лютий 2023 - 729,00 грн, березень 2023 - 500 865,00 грн, квітень 2023 - 673,00 грн, травень 2023 - 348 121,00 грн, червень 2023-556,00 грн, липень 2023 601,00 грн, серпень 2023 830,00 грн, листопад 2023 249,00 грн, грудень 2023 414,00 грн, січень 2024 1343,00 грн, лютий 2024 214,00 грн, березень 2024 217,00 грн, квітень 2024 435,00 грн, травень 2024 831,00 грн, червень 2024 - 531 679,00 грн).

Позивачем 30.12.2024 подано до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 12.12.2024 №54321/15-32-07-03-20, №54322/15-32-07-03-20, №54323/15-32-07-03-20, №54325/15-32-07-03-20, №54327/15-32-07-03-20.

Рішенням Державної податкової служби України №5536/6/99-00-06-01-01-06 від 26.02.2025 скаргу позивача залишено без задоволення.

Уважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

В обґрунтування позову ВКФ ТОВ «ТІГОС», по-перше, посилається на те, що акт документальної виїзної перевірки від 24.10.2024 №47391/15-32-07-03-15 не був надісланий та / або вручений позивачу в порядку, передбаченому статтями 42, 86 Податкового кодексу України, оскільки замість надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення вказаний акт був надісланий послугами кур`єрської служби Кур`єрсько-поштового сервісу ФОП Іваненко. На переконання позивача, відсутність факту надсилання та / або вручення акту перевірки унеможливлює прийняття податкових повідомлень-рішень, оскільки за приписами статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки.

По-друге, позивач взагалі заперечує допущення ним порушень податкового законодавства.

Так, щодо висновків перевірки та податкового повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54321/15-32-07-03-20 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 2 562 886,00 грн, у тому числі за основним зобов`язанням на 2 329 896,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 232 990,00 грн, позивач зазначає, що до перевірки та під час надання заперечень були надані документи, що підтверджують фактичне використання паливо-мастильних матеріалів по указаним в акті перевірки транспортним засобам в господарській діяльності, зокрема накази та подорожні листи, однак відповідач безпідставно не взяв їх до уваги, посилаючись на те, що ці документи, начебто, не розкривають суть та мету використання транспортних засобів. Стосовно оприбуткування пшениці позивач посилається на те, що залишки товарних остатків та відображення реалізації об`ємів пшениці співпадають з оприбуткованим об`ємом, дохід від реалізації було отримано, пшеницю було поставлено контрагентам. Під час проведення перевірки надані усі документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, зокрема договори, оборотно-сальдові відомості, податкові накладні та інші первинно-бухгалтерські документи.

Щодо висновків перевірки та податкового повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54322/15-32-07-03-20 форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 5 159 305,00 грн (за декларацією №, зареєстрованою 26.09.2024, звітний період, за який подано декларацію - червень 2024 року) позивач вказав, що ним до перевірки були надані накази про закріплення транспортних засобів за співробітниками компанії, акти, та інші первинні бухгалтерські документи, які не були зазначені в акті перевірки, однак які підтверджують використання автомобілів у господарській діяльності та правомірність віднесення витрат на їх придбання до податкового кредиту. Стосовно завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду по операціям із списання товарів у кількості 2744,9 тонн «Пшениця врожаю 2022 року» та у кількості 1428,51 тонн «Насіння соняшнику 2022 року», по яким відсутні первині документи та складені та зареєстровані податкові накладні і які не використовувались у господарській діяльності позивач зазначає, що посадові особи контролюючого органу не взяли до уваги, що загальна сума тон на складі співпадає з сумами поставленого соняшника та пшениці та з реалізацією вищезазначеного товару. Більше того, пшениця врожаю 2022 року була придбана у 2022 та 2023 році, що підтверджується договором купівлі продажу і залишками на складах, а отже позивачем не здійснено порушення податкового обліку, кількість пшениці та соняшника співпадає з даними бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо висновків перевірки та податкового повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54323/15-32-07-03-20 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства на 11 656 924,00 грн, у тому числі за основним платежем в сумі 10 597 204,00 та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 059 720,00 грн позивач зазначає, що Товариство не завищувало собівартість реалізованої продукції, як це зазначено в акті перевірки, оскільки платник податків укладав та належним чином засвідчував договори та усю первинну бухгалтерську документацію, яка складена у відповідності до положень Податкового кодексу України. За твердженням позивача, Товариство безпосередньо уклало з ФОП ОСОБА_3 договір від 03.01.2023 № РМД-03 про надання послуг з реалізації мінеральних добрив і в межах вищезазначеного договору ФОП проводив аналіз ринку добрив в цілому та надавав інформацію щодо фірм, які здійснюють реалізацію добрив, а також здійснював інші дії, передбачені договором.

Те, що окремі контрагенти, з якими за посередництва ФОП ОСОБА_3 були укладені договори купівлі-продажу добрив, раніше мали господарські відносини з ВКФ ТОВ «ТІГОС», жодним чином не свідчить про завищення собівартості реалізованої продукції на суму вартості посередницьких послуг. Натомість позивачем надано до перевірки договір, акти виконаних робіт, банківських виписки, які підтверджують факти належного надання послуг та перерахування грошових коштів у їх оплату.

Щодо висновків перевірки та податкового повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54325/15-32-07-03-20 форми «П», яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 3 392 561,00 грн за звітний період червень 2024 року згідно із Декларацією №, зареєстрованою в контролюючому органі 29.08.2024, позивач вказує, що під час провадження господарської діяльності платником податків проведено інвентаризацію майна, в результаті чого не встановлено нестач та надлишків. Товариство дійсно у 2023 здійснювало поставку пшениці та соняшника, проте отримано даний товар було у 2022 році, що підтверджується даними бухгалтерського обліку, однак не зрозумілою є позиція контролюючого органу стосовно відсутності отримання товарно-матеріальних цінностей - пшениці врожаю 2023 року та соняшнику 2023 року, оскільки відповідачем не зазначено, звідки взагалі виявлено невідповідності у даних бухгалтерського обліку, так як фактично ними не встановлено порушень ведення бухгалтерського обліку. Щодо діяльності ФОП ОСОБА_3 позивач вказує, що той дійсно надав послуги позивачу на території порту Орлівка, однак не існує жодного нормативного чи такого, що випливає з договору обов`язку позивача встановлювати, яким чином він потрапляв на територію порту.

Щодо висновків перевірки та податкового повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54327/15-32-07-03-20 форми «ПН», яким до позивача застосовано штраф в сумі 74 800,00 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 7 489 201,00 грн, позивач зазначає, що господарські операції документально підтверджені, вони пов`язані з господарською діяльністю платника податків, що підтверджується договорами купівлі-продажу, отриманими грошовими коштами, даними бухгалтерського обліку іншими первинним бухгалтерськими документами. Під час проведення перевірки були надані накази про закріплення автомобілів за співробітниками, надані подорожні листи, накази про відрядження, акти списання. Договори купівлі-продажу та закріплення їх за співробітниками підтверджують факт використання даних транспортних засобів у господарський діяльності підприємства.

Відповідач у відзиві заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що ним правомірно та з дотриманням процедури проведена планова виїзна документальна перевірка ВКФ ТОВ «ТІГОС», за наслідками якої встановлено допущені позивачем порушення податкового законодавства та прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Щодо направлення акту перевірки засобами кур`єрсько-поштового сервісу відповідач зазначає, що це стало вимушеним заходом унаслідок інтенсивного режиму здійснення перевірок по всій території Одеської області. Крім того, поштові послуги фактично надані, а поштове відправлення отримане адресатом 11.11.2024, що визнає і сам позивач. Отримання позивачем Акту перевірки 11.11.2024 жодним чином не впливає ні на висновки, ані на право платника податків оскаржити акт у адміністративному порядку. Твердження позивача про те, що за таких обставин акт перевірки вважається не врученим, а також про відсутність підстав для винесення податкових повідомлень рішень, є необґрунтованим і не відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо податкових повідомлень-рішень №54321/15-32-07-03-20 та №54322/15-32-07-03-20 від 12.12.2024 відповідач зазначає, що перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України та пункту 5 розділу IV «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» у вигляді заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 2 329 896,00 грн. у тому числі за січень 2022 на суму 444 197,00 грн за червень 2024 року на суму 1 885 699,00 грн, на що вплинуло списання позивачем паливо-мастильних матеріалів та списання пшениці та соняшника без підтверджуючих первинних документів.

Так, при перевірці рахунку 203 «Паливо» встановлено списання паливо-мастильних матеріалів без підтверджуючих первинних документів, оскільки у відомостях на отримання паливо-мастильних матеріалів, подорожних листах відображено лише кількість та вид виданого пального. У наданих позивачем документах не зазначено час прибуття, час вибуття, показники одометрів, відстань, маршрут та інше, у зв`язку з чим не можливо ідентифікувати, маршрут, відстань, години роботи авто, витрати пального та таке інше; акти списання пального на підставі подорожніх листі складені з порушеннями. Отже, не надано первинних документів, що підтверджують фактичне використання паливо-мастильних матеріалів по зазначеним в акті перевірки транспортним засобам в господарській діяльності Товариства.

Крім того, перевіркою встановлено, що у періоді, який перевірявся, здійснював діяльність із придбання товарів на території України (пшениця, соняшник та інше) та реалізацією зазначених товарів на адресу резидентів та нерезидентів, зокрема, в адресу BUDZHAK 22 OOD. Перевіркою встановлено розбіжності між даними первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та даними ЄРПН, в результаті чого ВКФ ТОВ «ТІГОС» відображено списання товарів при реалізації з рахунку 281 на рахунок 902 «собівартість реалізованих товарів» у кількості 2744,9 тонн «Пшениця врожаю 2022 року» на суму 17889698,87 грн та у кількості 1428,51 тонн «Насіння соняшнику 2022 року» на суму 22892602,00 грн, по яким відсутні первині документи та складені та зареєстровані податкові накладні. Таким чином, перевіркою встановлено, що зазначені товари не використовувалися у господарській діяльності та не були спрямовані на отримання доходу.

Щодо податкових повідомлень-рішень №54323/15-32-07-03-20 та №54325/15-32-07-03-20 від 12.12.2024 відповідач зазначає, що вищевказані порушення вплинули на заниження податку на прибуток. Згідно наданих до перевірки документів не встановлено у 2023 році та у 1 півріччі 2024 року у вказані дати та/або суміжні дати придбання у постачальників резидентів та/або нерезидентів даних товарно-матеріальних цінностей (пшениця врожаю 2023 року та Насіння соняшнику врожаю 2023 року). Отже, ці активи отримано безкоштовно від невстановлених осіб та при невстановлених обставинах, а тому позивач повинен був врахувати ці товарно-матеріальні цінності і їх вартість у складі доходів та відобразити у складі рядка 2240 Фінансової звітності «Інші доходи» і врахувати при складанні Декларацій з податку на прибуток підприємства. Не зробивши цього, позивач занизив доходи на суму 35 883 860,00 грн., у тому числі за 2023 рік на суму 13 534 868,00 грн, за 1 півріччя 2024 року на суму 22 348 992,00 грн.

Крім того, позивач завищив показник собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на суму 26382,056 тис.грн внаслідок віднесення до складу собівартості реалізованої продукції суми посередницьких послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_3 відповідач вказує на те, що до перевірки були надані посередницький договір № РМД-03 про надання послуг з реалізації мінеральних добрив від 03.01.2023 та акти виконаних робіт, однак у них відсутній опис конкретних дій, які підвереджували б реальність наданих послуг і як саме та якими засобами посередник здійснював пошук контрагентів, яка саме інформація була передана замовнику, в якій формі та у який спосіб і таке інше. До перевірки не надано жодної електронної чи письмової переписки, листування, аналітичних довідок, звітів, які зазвичай супроводжують такі види послуг. Ба більше того, між позивачем та покупцями, зазначеними ФОП ОСОБА_3 в актах виконаних робіт, здійснювались тотожні господарські операції як до укладення договору з ФОП ОСОБА_3 , так і після припинення його дії. Тобто, постачання аналогічних товарів здійснювалось без залучення посередника як до, так і після укладеного договору посередницьких послуг, що свідчить про те, що участь ФОП ОСОБА_3 не була вирішальною або унікальною, що ставить під сумнів наявність ділової мети та реальність тримання економічного ефекту. На основі аналізу поданих актів виконаних робіт, умов договору та фактичних господарських операцій ВКФ ТОВ «ТІГОС», встановлено відсутність належного документального підтвердження фактичного виконання послуг ФОП ОСОБА_3 з пошуку контрагентів. Враховуючи сталі господарські зв`язки замовника з контрагентами до та після дії договору, неможливо визначити економічний ефект, отриманий внаслідок таких послуг, що ставить під сумнів їх реальність.

Також, між ВКФ ТОВ «ТІГОС» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 020124-ПО від 02.01.2024 про наземне обслуговування транспорту (експедирування), який надано до перевірки разом з актами виконаних робіт по договору. Водночас, з наданих актів, договорів неможливо ідентифікувати, де складалися ці акти, які саме послуги/роботи виконуються ФОП ОСОБА_3 на території митного комплексу ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА», яким чином ФОП ОСОБА_3 від імені позивача здійснює операції з організації транспортно-експедиторського обслуговування вантажів ВКФ ТОВ «ТІГОС» та іншу допоміжну діяльність у сфері транспорту на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення, розташованого на території ТОВ «Поромний комплекс Орлівка», яким чином він потрапляв на територію поромного комплексу «Орлівка». Крім того, ФОП ОСОБА_3 надає послуги, ідентичні за кількістю, характером та найменуванням послугам, які надає позивачу ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА» за нижчою ціною згідно із договором № 08-08-23 від 03.03.2023 про надання послуг з перевалки та експедирування імпортних вантажів.

Щодо податкового повідомлення-рішення №54327/15-32-07-03-20 від 12.12.2024 відповідач зазначає, що перевіркою виявлено списання товарів паливо-мастильних матеріалів, пшениці та соняшнику врожаю 2022 року, які не використовувались у господарській діяльності, а отже відповідно до статті 198, 201 Податкового кодексу України позивач був зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання та скласти і зареєструвати податкові накладні, однак цього не зробив, що тягне згідно із статтею 120-1 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу.

Надаючи оцінку правомірності прийнятим відповідачем оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, Суд виходить із такого.

Щодо порушення порядку прийняття податкових повідомлень-рішень.

Одним із прав платника податків є право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом (підпункт 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України).

Стаття 86 Податкового кодексу України врегульовує питання оформлення результатів перевірок.

Згідно із пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це:

акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Пунктом 86.3 статті 86 Податкового кодексу України установлено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Згідно із приписами пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України установлено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Отже, примірник акта виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу

Згідно з приписами пунктів 42.2, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Платник податків у разі незгоди з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, має право подати до контролюючого органу свої заперечення та додаткові документи і пояснення протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень.

Контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Верховний Суд вже неодноразово аналізував зазначені норми податкового законодавства (зокрема, але не виключно, у постановах від 24 квітня 2025 року у справі №300/1388/24, від 27 лютого 2025 року у справі № 140/3098/23, від 24 грудня 2024 року у справі №640/20970/22, від 28 березня 2023 року у справі № 810/3270/16, від 27 червня 2019 року у справі № 806/343/17) та дійшов висновку, що закріпленому у пункті 86.7 статті 86 ПК України праву платника податків подати до контролюючого органу заперечення на акт перевірки кореспондує визначений цією ж нормою обов`язок контролюючого органу розглянути такі заперечення, надавши платнику податків право на відповідь, та врахувати результати розгляду заперечень при прийнятті рішення про визначення грошових зобов`язань.

У постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 826/285/15 Верховний Суд вказав, що зміст пункту 86.7 статті 86 ПК України дає підстави для висновку про те, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинні враховуватися не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень платника податків на такий акт як його невід`ємної частини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У даному випадку позивач стверджує про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень як наслідок того, що акт перевірки не був вручений або надісланий позивачу в порядку, передбаченому статтями 42, 86 Податкового кодексу України, а відтак були відсутні підстави для їх прийняття.

З цього приводу суд відзначає, що дійсно, акт перевірки від 24.10.2024 №47391/15-32-07-03-15 надісланий позивачу послугами кур`єрської служби Кур`єрсько-поштового сервісу ФОП Іваненко, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що є порушенням приписів пунктів 42.2, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України.

У той же час, матеріалами справи підтверджено і позивач не спростовує того, що цей акт отриманий позивачем 11.11.2024 о 16:08 год.

При цьому позивачем підготовлено та подано відповідачу заперечення до акту планової виїзної документальної перевірки, які надійшли до контролюючого органу 21.11.2024 за вхідним № 130697/6.

Відповідач листом №16478/КРС/15-32-07-03-06 від 26.11.2024 повідомив позивача про те, що розгляд матеріалів перевірки відбудеться 03.12.2024 о 10 годині 00 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, а отже розгляд призначений в межах 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень.

Цей лист надійшов на електронну адресу ВКФ ТОВ «ТІГОС» 26.11.2024, тобто з дотриманням строків, передбачених підпунктом 86.7.2 пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України (протягом двох робочих днів з дня отримання заперечень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду).

За наслідками розгляду заперечень відповідач 03.12.2024 прийняв рішення залишити без змін результати перевірки, викладені в акті та висновки акту, про що повідомив позивача листом № 16814/КПР/15-32-07-03-06 від 05.12.2024 «Про результати розгляду заперечень».

Податкові повідомлення-рішення прийняті 12.12.2024 на підставі акту перевірки та з урахуванням результатів розгляду матеріалів перевірки і заперечень позивача, а отже у строки, визначені статтею 86 Податкового кодексу України.

Таким чином, дійсно допущене відповідачем порушення порядку надсилання акту перевірки не вплинуло на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення, оскільки позивачу було забезпечено право на відповідь, яким він скористався, подавши заперечення з додатковими документами, а контролюючий орган при прийнятті податкових повідомлень-рішень враховано не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень позивача.

Тому з цих підстав оскаржувані податкові повідомлення-рішення неможливо визнати протиправними.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, на підставі яких податковими повідомленнями-рішеннями від 12.12.2024 №54323/15-32-07-03-20 форми «Р» та №54325/15-32-07-03-20 форми «П» позивачу:

збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства на 11 656 924,00 грн, у тому числі за основним платежем в сумі 10 597 204,00 та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 059 720,00 грн;

зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 3 392 561,00 грн за звітний період червень 2024 року згідно із Декларацією №, зареєстрованою в контролюючому органі 29.08.2024.

Ці висновки мотивовані відповідачем тим, що перевіркою не встановлено придбання у 2023 році та у 1 півріччі 2024 року у постачальників резидентів та/або нерезидентів товарно-матеріальних цінностей (пшениця врожаю 2023 року та насіння соняшнику врожаю 2023 року), отже, ці активи - 2744,9 тонн «Пшениця врожаю 2023 року» на суму 13 534 867,71 грн та «Насіння соняшнику 2023 року» у кількості 1428,51 тонн на суму 22 348 991,81 грн - отримано безкоштовно від невстановлених осіб і їх вартість в сумі 35 883 860,00 грн повинна була бути врахована у складі доходів та відображена у складі рядка 2240 Фінансової звітності «Інші доходи» і, відповідно врахована при складанні Декларацій з податку на прибуток підприємства. Крім того, позивач завищив на 26 382 056,00 грн показник собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) внаслідок віднесення до складу собівартості реалізованої продукції суми посередницьких послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_3 , які документально не підтверджені та є ідентичними за кількістю, характером та найменуванням послугам, які вже надає позивачу ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА» за нижчою ціною.

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України установлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За змістом пунктів 137.1 - 137.5 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу.

Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім:

виробників сільськогосподарської продукції, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня минулого звітного року і закінчується 30 червня поточного звітного року. Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу;

у разі якщо особа ставиться на облік контролюючим органом як платник податку протягом податкового (звітного) періоду, перший податковий (звітний) період розпочинається з дати, на яку припадає початок такого обліку, і закінчується останнім календарним днем такого податкового (звітного) періоду;

якщо платник податку ліквідується (у тому числі до закінчення першого податкового (звітного) періоду), останнім податковим (звітним) періодом вважається період, на який припадає дата ліквідації.

Річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку:

а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році;

б) виробників сільськогосподарської продукції;

в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний період, не перевищує 40 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

г) фізичних осіб - підприємців, у тому числі таких, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу;

ґ) суб`єктів господарювання - юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу;

д) суб`єктів господарювання - юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, щодо отриманого скоригованого прибутку контрольованої іноземної компанії, що оподатковується в порядку, визначеному статтею 39-2 та цим розділом.

Статтями 138 140 Податкового кодексу України визначені різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів, при формуванні резервів (забезпечень) та при здійсненні фінансових операцій, а статтею 141 цього ж Кодексу визначені особливості оподаткування окремих видів діяльності та операцій.

Відповідно до пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Таким чином, платник податку на прибуток підприємстві з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому, показники обліку доходів, витрат доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку або Міжнародних стандартів фінансової звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі по тексту Закон №996-XIV).

За приписами статті 1 вказаного Закону (тут та надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Також статтею 1 Закону №996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

За змістом статті 4 Закону №996-XIV принципами бухгалтерського обліку та фінансової звітності, зокрема, є: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Згідно з абзацом восьмим пункту 3 розділу 1 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 7 лютого 2013 року №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868 (далі - НП (С)БО №1) доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

За змістом приписів пункту 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 (далі - П(С)БО 15) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 15, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Відповідно до пункту 8 П(С)БО 15, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:

покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);

підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);

сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;

є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Пунктом 21 П(С)БО 15 визначено, що дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.

Згідно з пунктами 5, 6 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (далі - П(С)БО 16), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 7 П(С)БО 16 передбачено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

За приписами пунктів 8-9 П(С)БО 16 якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами, зокрема, зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту), а також витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Згідно із пунктами 10 14 П(С)БО 16, собівартість реалізованих товарів визначається за Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Національного положення (стандарту).

До складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

До складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду земельних і майнових паїв, амортизація, втрати від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), зменшеної на її справедливу вартість, та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку.

Пунктами 17, 18, 19 П(С)БО 16 передбачено, що витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

До адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо); витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо); амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; витрати на врегулювання спорів у судових органах; податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг); плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти; інші витрати загальногосподарського призначення.

Витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг):

витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари;

оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;

витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);

витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;

витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;

витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства;

інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

До складу витрат на збут у торговельних організаціях включаються витрати обігу, за винятком витрат, наведених у пунктах 18, 20 і 27 цього Національного положення (стандарту).

Згідно з пунктами 5, 6, 7, 8 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №751/4044 (далі - П(С)БО 9), запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Для цілей бухгалтерського обліку запаси включають, зокрема, товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Одиницею бухгалтерського обліку запасів є їх найменування або однорідна група (вид). Придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю.

Згідно з пунктом 9 П(С)БО 9, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:

- суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків та знижок, наданих постачальником (продавцем);

- суми ввізного мита;

- суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству;

- транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць.;

- інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів.

У разі, якщо на момент оприбуткування запасів неможливо достовірно визначити їх первісну вартість, такі запаси можуть оцінюватися та відображатися за справедливою вартістю з наступним коригуванням до первісної вартості.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з відповідними нормами Податкового кодексу України.

Так, наприклад, у статті 198 Податкового кодексу України встановлено підстави, за яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов`язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 201.10 статі 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення доходів і витрат та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.

Отже, будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 Податкового кодексу України та статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд враховує, що свої висновки контролюючий орган мотивував, зокрема, розбіжностями між даними первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та даними Єдиного реєстру податкових накладних, у взаємозв`язку з даними конкретних митних декларацій щодо експорту позивачем товарів «насіння соняшнику» / «соняшник» та «пшениця», а саме вантажно-митних декларацій №24UA88U3 від 30.10.2023, №24UA24U0 від 21.10.2023, №24UA69U3 від 26.10.2023, №24UA70U6 від 26.10.2023, №24UA90U1 від 27.05.2024 та у взаємозв`язку з конкретними постачальниками ТОВ «ЄНІКІОЙ», ПП «АГРО-СОЯ».

Так, згідно із митною декларацією №24UA24U0 від 21.10.2023 позивач задекларував поставку в адресу BUDZHAK 22 OOD товару у кількості 1037,56 тонн, опис якого у графі 31 декларації зазначено, як «Пшениця фуражна, насипом, врожаю 2023 року. Виробник СВК «ЄНІКІОЙ», ПП «АГРО-СОЯ». Код товару за УКТЗЕД .

Згідно із митною декларацією №24UA69U3 від 26.10.2023 позивач задекларував поставку в адресу BUDZHAK 22 OOD товару у кількості 953,98 тонн, опис якого у графі 31 декларації зазначено, як «Пшениця фуражна, насипом, врожаю 2023 року. Виробник СВК «ЄНІКІОЙ», ПП «АГРО-СОЯ». Код товару за УКТЗЕД .

За митною декларацією №24UA70U6 від 26.10.2023 позивач задекларував поставку в адресу BUDZHAK 22 OOD товару у кількості 936,96 тонн, опис якого у графі 31 декларації зазначено, як «Пшениця фуражна, насипом, врожаю 2023 року. Виробник СВК «ЄНІКІОЙ», ПП «АГРО-СОЯ». Код товару за УКТЗЕД .

Згідно із митною декларацією №24UA88U3 від 30.10.2023 позивач задекларував поставку в адресу BUDZHAK 22 OOD товару у кількості 973,28 тонн, опис якого у графі 31 декларації зазначено, як «Пшениця фуражна, насипом, врожаю 2023 року. Виробник СВК «ЄНІКІОЙ», ПП «АГРО-СОЯ». Код товару за УКТЗЕД .

Поставка товару відбувалась на виконання укладеного з BUDZHAK 22 OOD (покупцем) контракту №11102023 від 11.10.2023 з Додатком №1 від 16.10.2023, предметом якого є товар - Пшениця насипом, врожаю 2022, 2023 року, Країна походження: Україна, у кількості 6400,00 метричних тонн +/- 5% по вибору продавця і за контрактною ціною.

До митних декларацій додавались інвойси №21102023-1 від 21.10.2023, № від 26.10.2023, № від 26.10.2023, № від 29.10.2023, відповідно до яких поставлявся товар «Пшениця врожаю 2022-2023 років» та Сертифікати з перевезення (походження) товару EUR.1 №№ А500.079244, А500.079570, А500.079569, А500.079788 на товар «Пшениця українського походження».

Відповідно до митної декларації №24UA90U1 від 27.05.2024 позивач задекларував поставку в адресу BUDZHAK 22 OOD товару у кількості 1689,49 тонн, опис якого у графі 31 декларації зазначено, як «Насіння соняшнику, придатний для екстракції олії, урожай 2023 року, навалом. Виробник СВК «ЄНІКІОЙ», ПП «АГРО-СОЯ». Код товару за УКТ ЗЕД 120600.

Поставка товару відбувалась на виконання укладеного з BUDZHAK 22 OOD (покупцем) контракту №30042024 від 30.04.2024, предметом якого є товар - Насіння соняшника українського походження, врожай 2022-2023 р.р., навалом, у кількості 1690,00 метричних тонн +/-10% по вибору продавця і за контрактною ціною.

До митної декларації додавались інвойс №30042024-1 від 30.04.2024, відповідно до яких поставлявся товар «Насіння соняшнику, врожай 2022-2023 років» та Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №№ А500.091648 на товар «Насіння соняшнику, врожай 2023».

Як видно з матеріалів справи, між позивачем як покупцем та ПП «Агро-Соя» укладено Договір купівлі-продажу №11/04 від 26.04.2023, предметом якого є товар: Соняшник врожаю 2022 року, в кількості 714,0 тонн +/- 5% за вибором покупця, за ціною 15300,51 грн. за 1 тонну (з урахуванням ПДВ).

На виконання умов договору ПП «Агро-Соя» поставлено товар у кількості 714,26 тонн та складено на поставку такі первинні документи

рахунок від 30.04.2023 №31 на оплату товару соняшник врожаю 2022 року у кількості 127,78 тонн та видаткова накладна від 30.04.2023 №37;

рахунок від 29.04.2023 №30 на оплату товару соняшник врожаю 2022 року у кількості 217,30 тонн та видаткова накладна від 29.04.2023 №36;

рахунок від 28.04.2023 №29 на оплату товару соняшник врожаю 2022 року у кількості 197,60 тонн та видаткова накладна від 28.04.2023 №35;

рахунок від 27.04.2023 №28 на оплату товару соняшник врожаю 2022 року у кількості 171,58 тонн та видаткова накладна від 27.04.2023 №34.

Також ПП «Агро-Соя» складено та зареєстровано податкові накладні:

№3 від 27.04.2023 на товар соняшник врожаю 2022 року у кількості 171,58 тонн;

№4 від 28.04.2023 на товар соняшник врожаю 2022 року у кількості 197,6 тонн;

№5 від 29.04.2023 на товар соняшник врожаю 2022 року у кількості 217,3 тонн;

№6 від 30.04.2023 на товар соняшник врожаю 2022 року у кількості 127,78 тонн.

Між позивачем як покупцем та ТОВ «ЄНІКІОЙ» укладено Договір купівлі-продажу № 25/04/1від 25.04.2024, предметом якого є товар: Соняшник українського походження в кількості 1100,00 тонн +/- 5%, за ціною 14473,68 грн за одну тонну плюс ПДВ 14%- 2026,32 грн.

На поставку товару продавцем складено накладні:

№6 від 26.04.2024 на товар Соняшник українського походження в кількості 863,16 тонн та №7 від 26.04.2024 на товар Соняшник українського походження в кількості 219,26 тонн, а всього 1082,42 тонн.

Також ТОВ «ЄНІКІОЙ» складено та зареєстровано податкові накладні:

№52 від 26.04.2024 на товар соняшник українського походження у кількості 219,26 тонн;

№51 від 26.04.2024 на товар соняшник українського походження у кількості 863,16 тонн.

У 2022 році, згідно з даними ЄРПН, позивач придбавав товар «соняшник» у кількості 1285,51 тонн у таких контрагентів: сільськогосподарський кооператив «ЕДЕМ», ТОВ «ДНІСТРОВЕЦЬ АГРО», Фермерське господарство «ФРУНЗЕ», ПП «Перемога-ЛП», Фермерське господарство «АГРО-ПІВДЕНЬ», ТОВ «БАТЬКІВЩИНА», ТОВ «Колос», Селянське (фермерське) господарство «Родничек», СТОВ «Старокульнянське», Селянське (фермерське) господарство «Роксолана», АФГ «СІМ`Я», Фермерське господарство «МИР», ТОВ «Семенівський агросервіс».

Згідно з відомостями ЄРПН, у 2023 році позивач купував товар «соняшник» у таких контрагентів: Селянське (фермерське) господарство «Майдан Анатолія Івановича», Фермерське господарство «Петренко О.С.», Фермерське господарство «АДАМІВКА» та ПП «АГРО-СОЯ». Всього придбано 872,395 тонн соняшника, з них 714,26 тонн у ПП «АГРО-СОЯ».

У 2024 році товар «соняшник» купувався у таких контрагентів: 1082,42 тонн у ТОВ «ЄНІКІОЙ» та 76,6 тонн у Селянського (фермерського) господарства «САМІ».

Позивачем до позовної заяви додані первинні документи на постачання зазначеного товару (накладні та видаткові накладні, рахунки на оплату, договори купівлі-продажу).

Згідно з рахунком 281 позивач облікував на ньому у 2022 році 1285,51 тон соняшника українського походження, які були придбані у тому ж році та не реалізовувались (залишок на кінець періоду).

У 2023 році позивач облікував до залишку 1285,51 тонн соняшника українського походження також придбання в кількості 894,655 тонн та реалізацію в кількості 1649,060 тонн. Залишок на кінець періоду 531,105 тонн.

У першому півріччі 2024 року позивач облікував до залишку 531,105 тонн соняшника українського походження також придбання в кількості 1159,02 тонн та реалізацію всього цього товару у кількості 1690,125 тонн.

Позивачем товар Соняшник, українського походження реалізовувався у 2023 та 2024 роках, при цьому позивач складав та реєстрував такі податкові накладні:

№88 від 27.04.2023 на 171,31 тонн;

№96 від 28.04.2023 на 256,631 тонн;

№101 від 29.04.2023 на 371,8 тонн;

№105 від 30.04.2023 на 136,25 тонн;

№1 від 01.05.2023 на 53,00 тонн;

№27 від 19.05.2023 на 43,521 тонн;

№26 від 19.05.2023 на 144,41 тонн;

№30 від 20.05.2023 на 45,328 тонн;

№34 від 22.05.2023 на 23,297 тонн;

№33 від 22.05.2023 на 70,923 тонн;

№35 від 23.05.2023 на 26,335 тонн;

№37 від 23.05.2023 на 43,956 тонн;

№36 від 23.05.2023 на 89,842 тонн;

№39 від 24.05.2023 на 23,118 тонн;

№38 від 24.05.2023 на 97,947 тонн;

№49 від 25.05.2023 на 25,905 тонн;

№51 від 26.05.2023 на 25,487 тонн;

№37 від 27.05.2024 на 1689,49 тонн;

№70 від 28.06.2024 на 0,635 тонн.

Основними покупцями товару «соняшник українського походження» стали: ТОВ «Ізмаїльська торгова компанія» у 2023 році (у кількості 1649,06 тонн) та BUDZHAK 22 OOD, Bulgaria, gr. Burgas p.k.8000zh.k. Zornitsa,b1.84,vh.1, ap.1 у І півріччі 2024 року (у кількості 1689,49 тонн).

Отже, згідно із даними ЄРПН, у 2023 році позивачем реалізовано 1649,06 тонн соняшника українського походження та у 2024 - 1690,125 тонн, що співпадає з даними бухгалтерського обліку.

Також між позивачем як покупцем та ПП «Агро-Соя» укладено Договір купівлі-продажу №12/06 від 02.06.2023, предметом якого є товар: Пшениця врожаю 2022 року, в кількості 901,640 тонн за ціною 7089,20 грн. за 1 тонну (з урахуванням ПДВ).

На виконання умов договору ПП «Агро-Соя» поставлено товар у кількості 901,64 тонн та складено на поставку такі первинні документи:

рахунок від 02.06.2023 №41 на оплату товару пшениця врожаю 2022 року у кількості 901,64 тонн та видаткову накладну від 02.06.2023 №49.

Між позивачем як покупцем та ПП «Агро-Соя» укладено Договір купівлі-продажу №17/10 від 12.10.2023, предметом якого є товар: Пшениця врожаю 2023 року, в кількості 2780,00 тонн +/- 10% за вибором покупця, за ціною 4999,99 грн за 1 тонну (з урахуванням ПДВ).

На виконання умов договору ПП «Агро-Соя» поставлено товар у кількості 2780,00 тонн та складено на поставку такі первинні документи:

видаткова накладна від 16.10.2023 №113 на товар - пшениця врожаю 2023 року у кількості 2780,00 тонн.

Між позивачем як покупцем та ТОВ «ЄНІКІОЙ» укладено Договір купівлі-продажу № 12/10/1 від 12.10.2023, предметом якого є товар: Пшениця українського походження, врожаю 2023 року в кількості 2800,00 тонн +/- 5% за ціною 4385,96 грн за одну тонну без ПДВ плюс ПДВ 14%- 614,03 грн.

На поставку товару продавцем складено накладну №50 від 16.10.2023 на товар в кількості 2759,40 тонн.

Загалом, у 2022 році постачальниками товару «Пшениця» та «Пшениця українського походження врожаю 2022 року» для позивача були такі контрагенти: Селянське Фермерське Господарство «НАДІЯ», Державне підприємство «Дослідне Господарство імені М.І.Кутузова Інституту Водних Проблем і Меліорації Національної Академії Аграрних Наук України», Фермерське Господарство «АГРОФІРМА БУРГУДЖІ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯРОВСЬКИЙ», Фермерське Господарство «Єдність», Приватне підприємство «АГРОФІРМА ТАШЛИК», Селянське Фермерське Господарство «НАДІЯ», Фермерське господарство «Троян-Агро-Плюс», Приватне сільськогосподарське підприємство «НАДІЯ», Фермерське господарство «Аннушка», Фермерське господарство «ЮР`ЄВКА», Селянське (фермерське) господарство «Майдан Анатолія Івановича», Фермерське Господарство «ЕЛЛАДА», Фермерське Господарство «БЛАГОЄ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» та Приватне підприємство «АГРО-СОЯ».

Як вбачається зданих ЄРПН, у 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» склало в адресу позивача та зареєструвало такі податкові накладні на постачання товару:

№86 від 12.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 275,08 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн;

№87 від 13.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 668,7 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн;

№88 від 14.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 299,12 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн;

№89 від 23.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 175,4 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн;

№90 від 24.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 268,44 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн.

Тобто, у 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» поставило позивачу товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 1686,74 тонн.

Аналогічно, Приватне підприємство «АГРО-СОЯ» склало в адресу позивача та зареєструвало такі податкові накладні на постачання товару:

№9 від 13.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 403,74 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн;

№10 від 23.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 360,68 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн;

№11 від 24.07.2022 на товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 188,54 тонн за ціною постачання одиниці товару 7300,00 грн.

Тобто, у 2022 році Приватне підприємство «АГРО-СОЯ» поставило позивачу товар «Пшениця українського походження, врожаю 2022 р» у кількості 952,96 тонн.

Також у 2023 році Приватне підприємство «АГРО-СОЯ» склало в адресу позивача та зареєструвало податкову накладну №1 від 02.06.2023 на постачання товару «Пшениця врожаю 2022 року» у кількості 901,64 тонн за ціною постачання одиниці товару 6218,60 грн.

Загалом, у 2023 році постачальниками товару «Пшениця» та «Пшениця українського походження врожаю 2023 року» для позивача були такі контрагенти: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАДЖИДЕР-АГРО», Селянське (фермерське) господарство «Роксолана», Селянське (фермерське) господарство «ІРИНА», Фермерське господарство «ЕЛЛАДА», Фермерське господарство «ПАНІОТ», Сільськогосподарський виробничий кооператив «БЕСАРАБСЬКИЙ», Фермерське господарство «ФРУНЗЕ», Селянське (фермерське) господарство «Татьяна», Приватне підприємство «Перемога-ЛП», Фермерське господарство «Одарочка», Фермерське господарство «НЕСА», Селянське (фермерське) господарство «ЧАБАНЕНКО СТЕПАНА ІЛАРІОНОВИЧА», Аграрне-риболовецьке Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТЛИЙ ПУТЬ», Державне підприємство «Дослідне господарство «КОМУНАР» Селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», Селянське (фермерське) господарство «ВОЛОДИМИР», Фермерське господарство «КОЛОС-2006», Фермерське господарство «ВИН-ЯРД», Селянське (фермерське) господарство «КОЛОС», Приватне підприємство «АГРО-СОЯ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Єнікіой».

Як вбачається зданих ЄРПН, у 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» склало в адресу позивача та зареєструвало податкову накладну №150 від 16.10.2023 на постачання товару «Пшениця українського походження» у кількості 2759,4 тонн за ціною постачання одиниці товару 4385,96 грн.

Так само, Приватне підприємство «АГРО-СОЯ» склало в адресу позивача та зареєструвало №14 від 16.10.2023 на постачання товару «Пшениця врожаю 2023 року» у кількості 2780,00 тонн за ціною постачання одиниці товару 4385,96 грн.

Позивачем до позовної заяви додані первинні документи на постачання зазначеного товару (накладні та видаткові накладні, рахунки на оплату, договори купівлі-продажу).

Позивачем товар «Пшениця врожаю 2022 року» реалізовувався у 2022, 2023 та 2024 роках, при цьому позивач складав та реєстрував такі податкові накладні:

№4 від 25.07.2022 у кількості 50,36 тонн;

№7 від 28.07.2022 у кількості 5220,72 тонн;

№16 від 17.08.2022 у кількості 30,17 тонн;

№6 від 17.11.2022 у кількості 24,04 тонн;

№7 від 16.12.2022 у кількості 23,04 тонн;

№11 від 26.12.2022 у кількості 23,46 тонн;

№13 від 24.01.2023 у кількості 573,73 тонн;

№36 від 31.01.2023 у кількості 28,68 тонн;

№38 від 20.02.2023 у кількості 9,00 тонн;

№112 від 28.03.2023 у кількості 45,05 тонн;

№81 від 25.04.2023 у кількості 24,31 тонн;

№47 від 24.05.2023 у кількості 48,00 тонн;

№60 від 31.05.2023 у кількості 21,79 тонн;

№45 від 27.06.2023 у кількості 26,89 тонн;

№57 від 28.06.2023 у кількості 27,53 тонн;

№84 від 24.07.2023 у кількості 24,74 тонн;

№36 від 25.08.2023 у кількості 25,26 тонн;

№37 від 28.08.2023 у кількості 21,48 тонн;

№29 від 19.09.2023 у кількості 20,56 тонн;

№35 від 25.09.2023 у кількості 20,74 тонн;

№16 від 17.10.2023 у кількості 35,95 тонн;

№13 від 16.11.2023 у кількості 26,26 тонн;

№19 від 24.11.2023 у кількості 17,85 тонн;

№48 від 25.12.2023 у кількості 21,48 тонн;

№55 від 28.12.2023 у кількості 16,3 тонн;

№125 від 25.01.2024 у кількості 24,3 тонн;

№142 від 26.01.2024 у кількості 25,53 тонн;

№156 від 26.02.2024 у кількості 31,89 тонн;

№119 від 25.03.2024 у кількості 21,08 тонн;

№32 від 19.04.2024 у кількості 24,01 тонн;

№36 від 25.04.2024 у кількості 19,76 тонн;

№42 від 29.04.2024 у кількості 14,91 тонн;

№14 від 10.05.2024 у кількості 21,41 тонн;

№45 від 30.05.2024 у кількості 14,38 тонн;

№50 від 20.06.2024 у кількості 14,04 тонн;

№62 від 26.06.2024 у кількості 22,6 тонн.

У 2023 році позивачем також реалізовувався товар «Пшениця, походження Україна», при цьому позивач складав та реєстрував такі податкові накладні:

№18 від 21.10.2023 у кількості 1037,56 тонн;

№20 від 26.10.2023 у кількості 953,98 тонн;

№21 від 26.10.2023 у кількості 936,96 тонн;

№28 від 30.10.2023 у кількості 973,28 тонн;

№30 від 30.10.2023 у кількості 1085,04 тонн;

№32 від 30.10.2023 у кількості 1167,88 тонн;

№31 від 30.10.2023 у кількості 1352,5 тонн;

№29 від 30.10.2023 у кількості 1392,4 тонн.

Основними покупцями товару «Пшениця врожаю 2022 року» та «Пшениця, походження Україна» стали: Приватне підприємство «СП «УСПІХ» та BUDZHAK 22 OOD, Bulgaria.

При цьому, за даними ЄРПН, покупець BUDZHAK 22 OOD, Bulgaria придбало у позивача товар:

«Пшениця врожаю 2022 року» у кількості 5794,45 тонн у 2022 та 2023 роках (податкові накладні №7 від 28.07.2022, №13 від 24.01.2023);

«Пшениця, походження Україна» у кількості 8899,60 тонн у 2023 році (податкові накладні №18 від 21.10.2023, №20 від 26.10.2023, №21 від 26.10.2023, №28 від 30.10.2023, №30 від 30.10.2023, №32 від 30.10.2023, №31 від 30.10.2023, №29 від 30.10.2023).

Позивачем до позовної заяви додані первинні документи на постачання зазначеного товару (накладні та видаткові накладні, рахунки на оплату, договори купівлі-продажу).

Згідно з рахунком 281 позивач облікував на ньому у 2022 році придбання пшениці врожаю 2022 року в кількості 7405,736 тонн, її реалізацію в кількості 4180,513 тонн та залишок 3225,223 тонни.

У 2023 році облікував до залишку 3225,223 тонн пшениці врожаю 2022 року, а також придбання в кількості 947,163 тонн та реалізацію в кількості 3780,50 тон. Залишок на кінець періоду 391,886 тонн.

У першому півріччі 2024 року позивач облікував до залишку 391,886 тонн пшениці врожаю 2022 року, її продаж у кількості 233,91 тонн та залишок 157,976 тонн.

Щодо товару «пшениця врожаю 2023 року», то позивач обліковував її придбання у 2023 році в кількості 8637,466 тонн та в першому півріччі 2024 року в кількості 58,32 тонни з подальшим продажем у 2023 році в кількості 7159,70 тонн та в першому півріччі 2024 року в кількості 1298,86 тонн. Залишок на кінець першого півріччя 2024 року становив 237,226 тонн.

Отже, згідно із даними ЄРПН, позивачем у 2022 році реалізовано 5371,79 тонн «пшениці врожаю 2022 року», у 2023 році 1035,6 тонн та у 2024 році 233,91 тонн «пшениці врожаю 2022 року», а у жовтні 2023 реалізовано 8899,6 тонн «пшениці, походження Україна», що співпадає з даними бухгалтерського обліку.

З огляду на надані сторонами докази, суд не вбачає стверджуваних відповідачем розбіжностей між даними первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідач наполягає на тому, що вантажно-митні декларації є первинними документами, з чим суд погоджується лише частково.

За визначенням, наданим пунктом 20 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів.

Частинами 1, 6, 7 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із пунктом 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, до митної декларації вносяться, залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення, такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, як відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) назва країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів;

Відповідно до абзацу 12 правил заповнення графи 31 митної декларації глави 1 розділу II Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, у графі 31 митної декларації під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД та застосування ставок податків, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо).

За змістом частин 1 та 2 статті 268 Митного кодексу України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України. У таких випадках посадові особи митних органів надають декларантам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

За змістом Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення, і повинні мати обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема для документів, створених в електронному вигляді, - електронний підпис особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Згідно із Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, у спірному випадку митна декларація є первинним документом, але в частині, яка фіксує господарську операцію з взяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів за умови наявності обов`язкових реквізитів.

Тому окремо узятий з графи 31 митної декларації опис товару сам по собі не є свідченням того, що відбулась господарська операція стосовно конкретного, індивідуально-визначеного товару, позаяк для цього необхідно застосовувати усі документи, якими оформлена відповідна господарська операція з обов`язковим врахуванням умов поставки, визначених зовнішньоекономічним договором.

Контролюючий орган не врахував цього, та не взяв до уваги увесь комплекс документації з поставки позивачем соняшника та пшениці, а отже його висновки про розбіжності між даними первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та даними Єдиного реєстру податкових накладних та, як наслідок учинення позивачем порушення у вигляді заниження доходів на суму 35 883 860,00 грн., у тому числі за 2023 рік на суму 13 534 868,00 грн., за 1 півріччя 2024 року на суму 22 348 992,00 грн, - не відповідають дійсності і є безпідставними, а податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54323/15-32-07-03-20 форми «Р» та №54325/15-32-07-03-20 форми «П» в цій частині - протиправними.

Щодо викладених контролюючим органом у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях висновків про завищення позивачем показник собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на суму 26 382 056,00 грн внаслідок віднесення до складу собівартості реалізованої продукції сум вартості посередницьких послуг та послуг з наземного обслуговування транспорту (експедирування), отриманих від ФОП ОСОБА_3 , то слід зазначити таке.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем (поіменованим у договорі як фірма) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (як посередником) укладено Посередницький договір по наданню послуг з реалізації мінеральних добрив від 03.01.2023 № РМД-03.

Згідно із пунктами 1.1.1 та 1.1.2 цього Договору, його метою є збільшення об`ємів продаж, утримання та завоювання ринкових позицій Фірми, та збільшення об`ємів продаж Фірми через збільшення об`ємів придбання продукції Фірми кінцевими споживачами.

Згідно із пунктом 1.3 Договору, посередник надає Фірмі такі послуги: надає інформацію про попит мінеральних добрив на ринку; надає інформацію про найбільш привабливі та ефективні способи реалізації мінеральних добрив; про ефективні способи реклами (комплекс дій); проводить пошук та підбір контрагентів для Фірми з урахуванням стратегії розвитку Фірми; здійснює порівняльний аналіз контрагентів з точки зору їх виробничо-торгівельних та комерційних характеристик, інфраструктури та фінансових показників співпраці; здійснює попередні переговори про можливості співпраці контрагентів з Фірмою; розробляє пакети необхідних документів, договорів для здійснення співпраці з контрагентами; забезпечує якісне представлення зразків мінеральних добрив Фірми для всіх контрагентів; проводить комплекс робіт по формуванню лояльності до продукції Фірми всіх контрагентів та споживачів; забезпечує можливості для збільшення об`єму продаж мінеральних добрив Фірми; організує забезпечення та аналіз інформації відносно реалізації мінеральних добрив Фірми у відповідності з планами Фірми; надає необхідну звітну та іншу інформацію за допомогою засобів зв`язку та телекомунікації з періодичністю не менш, ніж 1 (один) раз на місяць; інші послуги аналогічного характеру.

Розділом 3 Договору визначено порядок здавання і приймання послуг, відповідно до якого по завершенню кожного розрахункового періоду Посередник надає Фірмі акт про надання послуг. Результати роботи повинні бути оформлені відповідно до законодавчих та загальноприйнятих вимог, якщо інші вимоги не передбачено в окремих протоколах до цього Договору. Фірма в триденний термін розглядає результати виконаної роботи та повертає Посереднику підписаний акт про надання послуг. Робота вважається прийнятою в день передачі результатів з виконанням всіх умов цього Договору, якщо інше не передбачено в окремих протоколах до цього Договору, або якщо в десятиденний термін від Фірми не надійшла вмотивована письмова відмова від прийняття виконаних робіт. Якщо у встановлений термін Посередник не отримає підписаний акт виконаних робіт або вмотивовану письмову відмову, робота вважається прийнятою в день подання акту про надання послуг з виконанням всіх умов цього Договору.

Розділом 4 визначено права та обов`язки посередника, зокрема:

посередник зобов`язаний провести комплекс робіт по вивченню потрібності оптового та роздрібного ринку мінеральних добрив та по результату цих робіт надати Фірмі для подальшого використання список постачальників та (або) покупців;

в подальшому, Посередник зобов`язаний проводити актуалізацію та постійне поновлення бази даних як існуючих, так і потенційних постачальників та (або) покупців, а також організації та проведення заходів по конкурентній боротьбі, при яких асортимент продукції Фірми та клієнтська база не скорочуються. При цьому Посередник гарантує платоспроможність та ліквідність наданих постачальників та (або) покупців, а також їх зацікавленість у роботі з Фірмою;

посередник надає гарантії своєчасності оплати товарів;

посередник зобов`язаний проводити роботи про просуванню торгівельних марок Фірми та (або) її постачальників, розробити комплекс заходів по протиставленню конкурентам та конкурентній боротьбі з ними;

посередник зобов`язаний забезпечити лояльне відношення споживачів до продукції Фірми (інформування споживачів про продукцію Фірми та маркетингові заходи у відношенні продукції, рекомендації по придбанню продукції Фірми);

посередник зобов`язаний забезпечити наявність інформаційної системи (у тому числі комп`ютерного та програмного забезпечення), яка дозволяє отримувати, відправляти звіти та іншу інформацію, а також аналізувати інформацію про продажі продукції Фірми;

посередник зобов`язаний сприяти вирішенню усіх спірних питань та конфліктних ситуацій, які виникають (можуть виникнути) у Фірми під час роботи с третіми особами, які надані Посередником у межах цього Договору;

посередник зобов`язаний провести пошук та підбір контрагентів для Фірми з урахуванням стратегії розвитку Фірми;

посередник зобов`язаний здійснити порівняльний аналіз контрагентів з точки зору їх виробничо-торгівельних та комерційних характеристик, інфраструктури та фінансових показників співпраці;

посередник зобов`язаний здійснити попередні переговори по можливості співпраці контрагентів з Фірмою;

посередник зобов`язаний розробити пакети необхідних документів, договорів для здійснення співпраці з контрагентами;

посередник зобов`язаний об`єктивно інформувати Фірму про послуги та умови їх надання;

посередник має право проводити оперативний контроль своєчасності платежів та поставок між Фірмою та третіми особами; посередник зобов`язаний допомагати Фірмі проводити боротьбу з кредиторською та дебіторською заборгованістю третіх осіб;

посередник забезпечує доведення до відома Фірми інформації про зміни в переліку послуг, які є складовою частиною послуг, про зміну щомісячної плати за послуги шляхом надсилання відповідного письмового повідомлення. Термін інформування про зазначені зміни має бути не меншим ніж 30 (тридцять) календарних днів до набуття чинності таких змін.

Вартість послуг визначена пунктом 2.3 Договору, відповідно до якого посередник та Фірма засвідчують, що між сторонами досягнута наступна домовленість про розмір оплати за надання послуг, передбачених пунктами 1.1. та 1.2.: добриво рідке азотне КАС 26+-45, КАС-32.-3% від загальної суми реалізації контрагенту, якого знайшов Посередник; аміачна селітра ( нітрат амонію) 3% від загальної суми реалізації контрагенту, якщо об`єм реалізації контрагенту, якого знайшов Посередник ?200,0 тонн і 500грн/т, якщо об`єм реалізації контрагенту, якого знайшов Посередник ?200,0 тонн, добриво складне азотно-фосфорне сірковмісне NP 20:20+138- 5% від загальної суми реалізації контрагенту, якого знайшов Посередник. Фірма здійснює оплату послуг Посередника згідно рахунків і актів виконаних робіт, виставлених Посередником.

Також позивачем та ФОП ОСОБА_3 складений Акт № 1 від 31.01.2023 про виконання робіт за січень 2023 року згідно договору № РМД-03 від 03.01.2023 на суму послуг 203 000,00 грн. За змістом акту щодо опису виконаних робіт, посередник надав Фірмі інформацію про пошук контрагентів та обсяги реалізації добрива аміачної селітри, а саме реалізацію контрагенту ТОВ «ЗЛАТА-ТРЕЙД» добрива у кількості 406,00 тонн на суму 14 379 432,00 грн.

Аналогічним чином оформлені акти про виконання робіт №№2, 3, 4, 5, 6 та 7 за лютий березень 2023 року, відповідно до яких добриво реалізовано таким контрагентам: ТОВ «ЗЛАТА-ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЛЕНИ», ТОВ «ГЛИБОКЕ», TOB «ТАРУТИНСЬКА ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «ДРУЖБА СПК», ТОВ «АГРО-МОДУЛЬ», ТОВ «ЛИМАНСЬКИЙ», ТОВ «НОВИЙ САД», ТОВ «ВА АГРОПАРТНЕР», ФГ «КОНДОР С», ТОВ «ЧЙМБГРО», ТОВ «ФРЕЯ ТРЕЙД», ТОВ «САЛАГСЙ», СФГ «СТАН», ТОВ «ДОБРИВА УКРАЇНИ», ТОВ «АГРОХІМ СНАБ», МРР «БГСП-ВІКТОРІ», ТОВ «АГРОФІРМА ЛИМАНСЬКИЙ», ТОВ «АВАК», ТОВ «ЧЕРКАСЬКА АГРОХІМІЧНА КОМПАНІЯ», ТОВ «АГРОТРАНС», а загальна вартість посередницьких послуг становила 3 111 348,00 грн.

З аналогічними умовами між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено також Посередницький договір від 04.01.2022 № РМД-02 по наданню послуг з реалізації мінеральних добрив.

Вартість послуг визначена пунктом 2.3 Договору, відповідно до якого посередник та Фірма засвідчують, що між сторонами досягнута наступна домовленість про розмір оплати за надання послуг, передбачених пунктами 1.1. та 1.2.: аміачна селітра (нітрат амонію), добриво складне азотно-фосфорне сірковмісне NP 20:20+13s, сульфат амонію гранульований - 10% від загальної суми реалізації контрагенту, якого знайшов Посередник. Фірма здійснює оплату послуг Посередника згідно рахунків і актів виконаних робіт, виставлених Посередником.

Також позивачем та ФОП ОСОБА_3 складений Акт № 1 від 31.01.2022 про виконання робіт за січень 2022 року згідно договору № РМД-02 від 04.01.2022 на суму послуг 521 594,00 грн. За змістом акту щодо опису виконаних робіт, посередник надав Фірмі інформацію про пошук контрагентів та обсяги реалізації добрива рідкого азотного КАС 26+-4S, а саме контрагентів ТОВ «АГРОСВІТ ТД» з реалізацією добрива у кількості 50,42 тонн на суму 1 008 400,20 грн, ТОВ «ЗЛАТА-ТРЕЙД» з реалізацією добрива у кількості 31,44 тонн на суму 735 696,00 грн, ТОВ «СОНЯЧНЕ-АГРО» з реалізацією добрива у кількості 120,00 тонн на суму 2 418 000,48 грн, ТОВ «УКРЗЕРНОПРОМ-ЛАН» з реалізацією добрива у кількості 52,30 тонн на суму 1 053 845,21 грн.

Аналогічним чином оформлені акти про виконання робіт №2 на послуги в сумі 5 308 592,00 грн, №3 на послуги в сумі 286 157,00 грн, №4 на послуги в сумі 608 927,00 грн, №5 на послуги в сумі 345 600,00 грн, №6 на послуги в сумі 252 588,00 грн, №7 на послуги в сумі 154 781,00 грн, №8 на послуги в сумі 756 101,00 грн, №9 на послуги в сумі 370 470,00 грн, №10 на послуги в сумі 253 940,00 грн, №11 на послуги в сумі 2 074 468,00 грн, №12 на послуги в сумі 4 227 897,00 грн, а всього за 2022 рік в сумі 15 161 115,00 грн, відповідно до яких добриво реалізовано таким контрагентам: ТОВ «ЗЛАТА-ТРЕЙД», ТОВ «АГРО-МІН-ДУНАЙ», ТОВ «ВІЛАР-ВІКТОРІЯ», ТОВ «БТК АГРО», ТОВ «Агрохімічна компанія Гросдорф», ТОВ «ХІМДОБРИВО-АГРО», ТОВ «УКРЗЕРНОПРОМ-АГРО», ТОВ «ПІВДЕННЕ 2014», ФГ «БЕВЗА М.М,», СГВК «ПОБЕДА», ТОВ «АГРОСЕЙЛ ЛТД», ТОВ «НАТ ПОЛІССЯ», ТОВ «НОР-ЕСТ-АГРО», ЧЙМРСПМГРУП, ФГ «АГРО-БАЛЬТА», ДП ДГ імені О.В Суворова інституту сільського господарства, ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «ДЕЛЕНИ», ПП «АГРО-ДІС», ТОВ «АГРОТРАНСПРО», ПП «ДІОНІС», ПрАТ «ДРУЖБА», СФГ «КАРМІН», ПрАТ «СТАРОСІЛЛЯ», TOB «ТАРУТИНСЬКА ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «АГРО-ДАР», ТОВ «УНІФЕРТ», ФПВ «ЧЙМБГРО», ТОВ «АГРО ПАРТНЕР 777», РР «БГСП ЮГ ЕКСПОРТ», ТОВ «АГРОРОДИНА», ТОВ «АГРОСВІТ ТД», ТОВ «АЛЬЯНС БГСП-ЦЕНТР», ТОВ «ВАРЯГ», ПП «ВЛАДІС-МК», ПП «ДОБРОБУТ», ФГ «КОЛОС-2», ТДВ «КОМСОМОЛЕЦЬ», ФХ «КУЛЕВЧА», ТОВ «МАКОНІ МІНЕРАЛ», ТОВ «АГРО-МОДУЛЬ», ТОВ «АГРОФІРМА «ЛИМАНСЬКИЙ», ФГ «ЯНКО АГРО».

За твердженням відповідача, вартість зазначених посередницьких послуг безпідставно віднесена позивачем до собівартості реалізованої продукції, оскільки в наданих до перевірки документах відсутній опис конкретних дій, які підвереджували б реальність наданих послуг і як саме та якими засобами посередник здійснював пошук контрагентів, яка саме інформація була передана замовнику, в якій формі та у який спосіб і таке інше, позивачем не надано жодної електронної чи письмової переписки, листування, аналітичних довідок, звітів, які зазвичай супроводжують такі види послуг, при тому що між позивачем та покупцями, зазначеними ФОП ОСОБА_3 в актах виконаних робіт (зокрема, ТОВ «Делени», ТОВ «Хімагро», ТОВ «Злата-Трейд» та іншим), здійснювались тотожні господарські операції як до укладення договору з ФОП ОСОБА_3 , так і після припинення його дії, тобто, постачання аналогічних товарів тим самим покупцям здійснювалось без залучення посередника, що свідчить про те, що участь ФОП ОСОБА_3 не була вирішальною або унікальною, і це ставить під сумнів наявність ділової мети та реальність отримання економічного ефекту, отриманого внаслідок надання таких послуг.

У зв`язку з цим слід звернути увагу на те, що до суду не подано доказів надання ФОП ОСОБА_3 позивачу таких документів та інформації, які передбачені умовами посередницьких договорів: інформації про попит мінеральних добрив на ринку; інформації про найбільш привабливі та ефективні способи реалізації мінеральних добрив; інформації про ефективні способи реклами; звітної та іншої інформації за допомогою засобів зв`язку та телекомунікації з періодичністю не менш, ніж 1 (один) раз на місяць; списку постачальників та (або) покупців; бази даних як існуючих, так і потенційних постачальників та (або) покупців; розроблених пакетів необхідних документів, договорів для здійснення співпраці з контрагентами.

Подані позивачем докази не свідчать про вжиття ФОП ОСОБА_3 заходів з пошуку та підбору контрагентів; здійснення порівняльного аналізу контрагентів з точки зору їх виробничо-торгівельних та комерційних характеристик, інфраструктури та фінансових показників співпраці; проведення комплексу робіт по формуванню лояльності до продукції позивача всіх контрагентів та споживачів; розробки пакетів необхідних документів, договорів для здійснення співпраці з контрагентами; проведення комплексу робіт по вивченню потрібності оптового та роздрібного ринку мінеральних добрив та надання позивачу для подальшого використання списку постачальників та (або) покупців; забезпечення наявності інформаційної системи (у тому числі комп`ютерного та програмного забезпечення), яка дозволяє отримувати, відправляти звіти та іншу інформацію, а також аналізувати інформацію про продажі продукції фірми; проведення попередніх переговорів по можливості співпраці контрагентів з фірмою.

Як вже зазначалось, згідно з приписами пунктів 6, 7, 8, 9 П(С)БО витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Не визнаються витратами, зокрема, зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту), а також витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Суд наголошує, що жодного документу, який би підтверджував вжиття ФОП ОСОБА_3 заходів на виконання умов посередницьких договорів та одержання внаслідок таких заходів позитивного економічного ефекту до суду не надано.

Єдині документи, які надані це акти виконаних робіт, які не містять жодної іншої інформації, ніж як найменування покупців, обсяг реалізованого товару та суми виручки від реалізації.

Натомість право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Таким чином, з визначеного у Податковому кодексі України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а тому їх наслідки не можуть бути відображені в податковому та бухгалтерському обліках.

З урахуванням викладеного, суд погоджується із доводами відповідача про те, що у зв`язку з відсутністю ділової мети укладення посередницьких договорів та реального позитивного економічного ефекту унаслідок їх виконання, позивачем завищено собівартість реалізованих товарів.

Також між позивачем як замовником та ФОП ОСОБА_3 як виконавцем укладено договір на наземне обслуговування транспорту (експедирування) №1004-РП від 10.04.2023, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання від імені та за рахунок замовника організацію транспортно-експедиторського обслуговування вантажів замовника та іншу допоміжну діяльність у сфері транспорту за вимогою замовника (послуги) на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення (далі Комплекс), розташованого на території товариства з обмеженою відповідальністю «Поромний комплекс Орлівка», а також надання інших послуг за взаємним погодженням сторін. Спеціальні умови, транспортно-експедиторського обслуговування вантажів та інших видів послуг погоджуються сторонами у додаткових угодах до цього договору.

Обов`язки виконавця визначені пунктом 2.1 договору, а саме виконавець зобов`язаний:

На підставі виданих замовником доручень та довіреностей, представляти інтереси замовника та діяти від його імені та в його інтересах у взаємовідносинах з портами, митними органами та іншими організаціями з питань, що виникають під час надання послуг;

за дорученням замовника укладати договори та угоди з третіми особами для виконання умов цього договору;

за дорученням замовника забезпечувати проведення митних процедур;

за дорученням замовника організовувати перевалку на території Комплексу, виконувати інші види робіт: оформлення додаткових документів, виклик спеціалістів, експертів ТПП та організацію робіт з відбору проб та зразків для карантинних та санітарних формальностей;

за вказівкою замовника видавати портам доручення на відвантаження імпортних вантажів;

за дорученнями замовника проводити розрахунки з Комплексом, портами, державними службами, експертними організаціями, ТПП, митними органами та іншими організаціями у місцевій валюті в межах доручень, що виконуються та чинного законодавства за письмово погодженими із замовником ставками та розцінками;

виставляти рахунки замовнику на покриття цих витрат з урахуванням своєї винагороди;

за дорученням замовника проводити приймання вантажу на території Комплексу;

за дорученням замовника проводити відвантаження вантажу з території Комплексу;

забезпечувати належне оброблення вантажів замовника не допускаючи його псування, зміни якісних та кількісних показників;

надавати на запит замовника на електронну пошту замовника інформацію про кількість прийнятого за добу вантажу та кількість відвантаженого вантажу, що належить замовнику.

Згідно із пунктом 2.2 договору замовник, зокрема, зобов`язаний:

залучати виконавця як експедитора до організації надання Послуг;

видавати виконавцю або за погодженням з ним, його субпідрядникам: а) інструкції на відвантаження імпортних вантажів з території Комплексу не пізніше ніж за 4 доби до прибуття судна; б) доручення та документи, необхідні для здійснення державного митного контролю - не пізніше ніж за 3 доби до надходження вантажу до пункту митного оформлення;

видавати доручення та інструкції незалежно від способу видачі: у паперовому варіанті, електронною поштою; допускається видача разових укрупнених та постійних інструкцій, датою їх видачі вважається дата надходження до виконавця.

Сторонами договору складались заявки «на оброблення імпортного вантажу» №1 від 10.04.2023, № 2 від 15.06.2023, відповідно до яких позивач замовляв надання послуг, які визначені як «наземне обслуговування (експедирування) імпортного вантажу». У заявках зазначені відомості про транспортний засіб (M/V «PALLADA», M/V «ALINA», ) тип вантажу (тарний, біг-бег 1000 кг), кількість місць та вага у тоннах, пункт прибуття та місце навантаження (РП «Орлівка»), дати прибуття та вивантаження.

Також сторонами договору складені акти надання послуг №1 від 17.04.2023 (наземне обслуговування (експедитування) амонію нітрату M/V «РALLADA», 3197,746 т, ціна без ПДВ 300,00 грн на суму без ПДВ 969323,80 грн), №2 від 26.06.2023 (наземне обслуговування (експедитування) добрив (МАP, DAP) M/V «ALINA», 3506.98 т, ціна без ПДВ 365,00 грн на суму без ПДВ 1279682,70 грн) та №3 від 19.12.2023 (наземне обслуговування (експедитування) Ammonium Nitrate в біг-бегах 100 кг M/V «BAHAR», 3055,49 т, ціна без ПДВ 225,00 грн на суму без ПДВ 687485,25 грн). Додатками №№ 1 3 до договору визначалась ціна послуг.

Крім того, між позивачем як замовником та ФОП ОСОБА_3 як виконавцем укладено договір на наземне обслуговування транспорту (експедирування) № 020124-00 від 02.01.2024, умови якого аналогічні умовам договору №1004-РП від 10.04.2023.

Таким же чином сторонами складались заявки на надання послуг, акти надання послуг та додатки щодо визначення їх ціни.

Зокрема, це акти: №1 від 15.01.2024 на наземне обслуговування (експедирування) нітрату амонію M/V «ALINA» у кількості 4007,2 тонн вартістю 227,04 грн за одиницю та на суму 909794,69 грн; №2 від 29.01.2024 на наземне обслуговування (експедирування) нітрату амонію M/V «ALINA» у кількості 4207,56 тонн вартістю 226,68 грн за одиницю та на суму 953769,70 грн; №3 від 31.01.2024 на наземне обслуговування (експедирування) мінерального добрива НР 20*20+13S M/V «ARTEY» у кількості 2856,706 тон вартістю 227,22 грн за одиницю та на суму 649100,74 грн; №4 від 12.02.2024 на наземне обслуговування (експедирування) нітрату на наземне обслуговування (експедирування) нітрату амонію M/V «ALINA» у кількості 4207,56 тонн вартістю 225,72 грн за одиницю та на суму 949730,44 грн; №5 від 15.03.2024 на наземне обслуговування (експедирування) нітрату амонію M/V «ALINA» у кількості 3706,66 тонн вартістю 232,11 грн за одиницю та на суму 860352,85 грн.

Водночас, між позивачем як замовником та ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА» як виконавцем укладено договір про надання послуг з перевалки та експедирування імпортних вантажів № 08-08-23 від 03.03.2023 відповідно до пунктів 1.1, 1.2 та 1.3 якого предметом договору є здійснення виконавцем послуг з перевалки імпортних вантажів насипом (далі -«Продукт»), та транспортно-експедиторські послуги щодо Продукту, що відвантажується за дорученням замовника. за варіантом прямої перевалки до вантажних автомобів із морських та річкових суден в морському порту Рені (термінал Орлівка). Перевантаження товару на вантажні автомобілі здійснюється виконавцем на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон для поромного, морського та річкового вантажного та пасажирського. сполучення (далі Комплекс), розташованого на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Поромний комплекс Орлівка» (Україна, 68831, Одеська область, Ізмаїльський район, Орлівська сільська рада, Поромна дорога), 1). Перелік, умови надання, вартість послуг та характеристики вантажу зазначаються в додатках до договору, які в його невід`ємною частиною.

Обов`язки виконавця визначені пунктом 3 договору, а саме виконавець зобов`язаний:

надавати послуги відповідно до Правил надання послуг в морських портах України, затверджених наказом Міністерства Інфраструктури України від 05.06.2013 № 348, та зводу звичаїв порту;

розглядати номінації судів і повідомляти замовника про підтвердження/не підтвердження судна протягом 12 робочих годин з моменту звернення замовника;

забезпечувати своєчасну постановку судна до причала під вантажні операції;

оформляти дозволи на вивантаження з судна, наряди, ордери, інші необхідні документи при відправці вантажу з порту згідно інструкцій замовника;

здійснювати необхідні узгодження з Адміністрацією порту, АМПУ, митницею, державними органами, які здійснюють санітарно-епідеміологічний, радіологічний та екологічний контроль;

забезпечити тальманський підрахунок вантажу при вантажних роботах, оформляти генеральний акт після закінчення розвантаження судна;

інформувати замовника про надходження вантажу, засміченого сторонніми предметами (сміттям, виявлених в процесі вивантаження з судна або завантаження на вантажні автомобілі;

забезпечувати добову норму розвантаження/завантаження вантажу, обумовлену Договором та/або Додатками до даного договору;

оформляє актами всі випадки зупинки перевантаження продукту, спричинені форс-мажорними, погодними та іншими обставинами за участю представника замовника;

здійснює документальне оформлення випадків недостач, надлишків та пошкодження продукту за участю представника замовника;

оформляє видаткові відомості, вантажні доручення за дорученням замовника;

погоджує з замовника всі додаткові витрати, включаючи, але, не обмежуючись, витратами на можливі митні, екологічні, фітосанітарні, радіаційні, страхові та інші необхідні формальності, пов`язані з перевалкою продукту, вимагає відшкодування цих витрат від замовника на підставі виставлених рахунків від офіційних інстанцій;

виконавець не проводить митне декларування вантажів;

виконує транспортне експедирування продукту на території Комплексу га оформлення відвантажувальних документів;

забезпечує, на запит замовника, вільний доступ представникам замовника у місце перевалки продукту;

надає комплекс агентських послуг з опрацювання суден замовника;

після відвантаження, електронною поштою повідомляє замовнику кількість продукту, відвантаженого з суден замовника;

щодобово до 12.00 години дня надає замовнику реєстр завантажених за минулу добу транспортних засобів;

забезпечити доступ вантажних автомобілів замовнику до вагів на території Комплексу з наступними арактеристиками: ваги автомбільні електромеханічні (вага зважування від 0,4-т до 80,0 т, розмір платформи 1.8000 мм х 3000 мм х 700 мм).

Додатком №1 до договору визначено, що за послуги перевалки та транспортне експедування Продукту на території Комплексу, що надаються за Договором, Замовник сплачує Виконавцю ставку у розмірі еквівалентному 12,00 Долара США за 1 тону Продукту. Ставка включає сплату за наступні послуги: використання Інфраструктури Комплексу; пряме перевантаження із морських суден та річкових суден до вантажних автомобілів; зважування порожніх та навантажених автомобілів; послуги з експедиторського обслуговування Продукту; зберігання Продукту на береговій частині Комплексу протягом 7 календарних днів; видача Продукту та завантаження його на вантажні автомобілі; тальманський облік Продукту; переміщення Продукту в межах території Комплексу; зважування Продукту; перефасування пошкоджених біг бегів. Ставка не включає: штивку вантажу у трюмах судна; послугу з розкочування кришок.

Додатком №2 до договору визначено, що за послуги перевалки та транспортне експедування Продукту на території Комплексу, що надаються за Договором, Замовник сплачує. Виконавцю ставку у розмірі еквівалентному 4,00 Долара США за 1 тону Продукту. Ставка включає сплату за наступні послуги: пряме перевантаження із морських суден та річкових суден до вантажних автомобілів; зважування порожніх та навантажених автомобілів; послуги з експедиторського обслуговування Продукту; видача Продукту та завантаження його на вантажні автомобілі; тальманський облік Продукту; зберігання Продукту на береговій частині Комплексу протягом 90 календарних днів. Ставка не включає: штивку вантажу у трюмах судна; послугу з розкочування кришок.

Сторонами також складені наступні акти надання послуг:

№611 від 19.12.2023 на перевалку та транспортне експедирування продукту на території Комплексу (M/V «BAHAR») у кількості 3055,49 т вартістю 123,97 грн за одиницю та на суму 378789,10 грн;

№17 від 15.01.2024 на перевалку та транспортне експедирування продукту на території Комплексу (M/V «ALINA») у кількості 4007,20 т вартістю 126,13 грн за одиницю та на суму 505428,14

№39 від 29.01.2024 на перевалку та транспортне експедирування продукту на території Комплексу (M/V «ALINA») у кількості 4207,56 т вартістю 125,94 грн за одиницю та на суму 635880,13

№24 від 19.01.2024 на перевалку та транспортне експедирування продукту на території Комплексу (M/V «ARTEY») у кількості 2856,706 т вартістю 125,73 грн за одиницю та на суму 430905,53 грн;

№62 від 11.02.2024 на перевалку та транспортне експедирування продукту на території Комплексу (M/V «ALINA») у кількості 4207,56 т вартістю 125,24 грн за одиницю та на суму 526954,81 грн;

№165 від 15.03.2024 на перевалку та транспортне експедирування продукту на території Комплексу (M/V «ALINA») у кількості 3706,66 т вартістю 128,95 грн за одиницю та на суму 477973,81 грн.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За визначеннями, наданими у статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Статтею 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» установлено, що експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Експедитори за дорученням клієнтів:

забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України;

фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів;

здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів;

ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів;

організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання;

організовують експертизу вантажів;

здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю;

надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження;

забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників;

здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності;

забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту;

забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат;

здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів;

оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог;

надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством;

надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Отже, позивач уклав як з ФОП ОСОБА_3 , так і з ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА» договори, предметом яких переважно є організація транспортного експедирування вантажів позивача на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення (далі Комплекс), розташованого на території товариства з обмеженою відповідальністю «Поромний комплекс Орлівка», а також надання інших послуг за взаємним погодженням сторін.

Тобто, є підстави для висновку, що ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА» надавали, щонайменше частково, однакові послуги: організація перевалки вантажів на території Комплексу, приймання та відвантаження вантажу на території Комплексу, забезпечення належного оброблення вантажів замовника, оформлення дозволів на вивантаження з судна, нарядів, ордерів, інших необхідних документів при відправці вантажу з порту, перевантаження із морських суден та річкових суден до вантажних автомобілів, зважування порожніх та навантажених автомобілів, послуги з експедиторського обслуговування вантажу замовника, видача вантажу та завантаження його на вантажні автомобілі, здійснення карантинних та санітарних формальностей.

При цьому надані до суду докази не дають змоги розмежувати те, які саме послуги надавав ФОП ОСОБА_3 , а які ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ОРЛІВКА», а також їх обсяги і вартість.

З огляду на викладене та раніше проаналізоване нормативно-правове регулювання, суд погоджується з висновками відповідача про те, що вартість і цих послуг, які надані ФОП ОСОБА_3 , безпідставно включено до собівартості реалізованих товарів та, відповідно, завищено показник собівартості реалізованої продукції.

Тому в цій частині податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54323/15-32-07-03-20 форми «Р» та №54325/15-32-07-03-20 форми «П» є правомірними.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України та пункту 5 розділу IV «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», на підставі яких податковими повідомленнями-рішеннями від 12.12.2024 №54321/15-32-07-03-20 форми «Р», №54322/15-32-07-03-20 форми «В4» та №54327/15-32-07-03-20 форми «ПН» позивачу:

- збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 2 562 886,00 грн, у тому числі за основним зобов`язанням на 2 329 896,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 232 990,00 грн;

- зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 5 159 305,00 грн (за декларацією №, зареєстрованою 26.09.2024, звітний період, за який подано декларацію - червень 2024 року);

- застосовано штраф в сумі 74 800,00 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 7 489 201,00 грн (в т.ч. січень 2022 370 880,00 грн, липень 2022 - 391 575,00 грн, вересень 2022 - 791,00 грн, жовтень 2022 - 534 947,00 грн, листопад 2022 - 17 412,00 грн, грудень 2022 - 1090,00 грн, січень 2023 - 635,00 грн, лютий 2023 - 729,00 грн, березень 2023 - 500 865,00 грн, квітень 2023 - 673,00 грн, травень 2023 - 348 121,00 грн, червень 2023-556,00 грн, липень 2023 601,00 грн, серпень 2023 830,00 грн, листопад 2023 249,00 грн, грудень 2023 414,00 грн, січень 2024 1343,00 грн, лютий 2024 214,00 грн, березень 2024 217,00 грн, квітень 2024 435,00 грн, травень 2024 831,00 грн, червень 2024 - 531 679,00 грн).

Згідно із пунктом 185.1 статті 185 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Пунктом 186.1 та підпунктом 186.2.1 пункту 186.2 статті 186 Податкового Кодексу України установлено, що місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Місцем постачання послуг є, зокрема, місце фактичного постачання послуг, пов`язаних з рухомим майном, а саме: а) послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг; б) послуг із проведення експертизи та оцінки рухомого майна; в) послуг, пов`язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання; г) послуг із виконання ремонтних робіт і послуг із переробки сировини, а також інших робіт і послуг, що пов`язані з рухомим майном.

За змістом пункту 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового Кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Пунктами 189.1 та 189.17 статті 189 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Базою оподаткування для операцій з вивезення товарів за межі митної території України є договірна (контрактна) вартість таких товарів, зазначена в митній декларації, оформленій відповідно до вимог Митного кодексу України.

Згідно із статтею 193 Податкового Кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків; 0 відсотків; 7 відсотків, 14 відсотків.

Відповідно до приписів пункту 194.1 статті 194, пункту 195.1 статті 195 Податкового Кодексу України, операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною. Податок становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

За нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України: а) у митному режимі експорту; б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пунктів 3 (щодо товарів у вигляді продуктів їх переробки) та 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України; в) у митному режимі безмитної торгівлі; г) у митному режимі вільної митної зони. Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України установлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового Кодексу України установлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер;

к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України;

л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.

Згідно з пунктами 120-1.1 та 120-1.2 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень, при реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість;

податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою;

податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної;

податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної;

податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

Відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.

У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Щодо податкових повідомлень-рішень №54321/15-32-07-03-20 та №54322/15-32-07-03-20 від 12.12.2024 відповідач зазначає, що перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України та пункту 5 розділу IV «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» у вигляді заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 2 329 896,00 грн. у тому числі за січень 2022 на суму 444 197,00 грн за червень 2024 року на суму 1 885 699,00 грн, на що вплинуло використання транспортних засобів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, списання позивачем паливо-мастильних матеріалів та списання пшениці та соняшника без підтверджуючих первинних документів.

При перевірці рахунку 203 «Паливо» встановлено списання паливо-мастильних матеріалів без підтверджуючих первинних документів, оскільки у відомостях на отримання паливо-мастильних матеріалів, подорожних листах відображено лише кількість та вид виданого пального. У наданих позивачем документах не зазначено час прибуття, час вибуття, показники одометрів, відстань, маршрут та інше, у зв`язку з чим не можливо ідентифікувати, маршрут, відстань, години роботи авто, витрати пального та таке інше; акти списання пального на підставі подорожніх листі складені з порушеннями. Отже, не надано первинних документів, що підтверджують фактичне використання паливо-мастильних матеріалів по зазначеним в акті перевірки транспортним засобам в господарській діяльності Товариства.

Крім того, перевіркою встановлено, що у періоді, який перевірявся, здійснював діяльність із придбання товарів на території України (пшениця, соняшник та інше) та реалізацією зазначених товарів на адресу резидентів та нерезидентів, зокрема, в адресу BUDZHAK 22 OOD. Перевіркою встановлено розбіжності між даними первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та даними ЄРПН, в результаті чого ВКФ ТОВ «ТІГОС» відображено списання товарів при реалізації з рахунку 281 на рахунок 902 «собівартість реалізованих товарів» у кількості 2744,9 т «Пшениця врожаю 2022 року» на суму 17889698,87 грн та у кількості 1428,51 т «Насіння соняшнику 2022 року» на суму 22892602,00 грн, по яким відсутні первині документи та складені та зареєстровані податкові накладні. Таким чином, перевіркою встановлено, що зазначені товари не використовувалися у господарській діяльності та не були спрямовані на отримання доходу.

Суд враховує, що оцінка обставинам придбання, реалізації, списання товарів «Пшениця врожаю 2022 року» та «Насіння соняшнику 2022 року», використання їх у господарській діяльності, відображення відповідних операцій у бухгалтерському і податковому обліку, вже була раніше надана судом у межах цієї справи при наданні оцінки правомірності податкових повідомлень-рішень від 12.12.2024 №54323/15-32-07-03-20 форми «Р» та №54325/15-32-07-03-20 форми «П».

Зокрема, судом було встановлено, що відсутні протиріччя між даними бухгалтерського обліку, відомостями Єдиного реєстру податкових накладних та первинними документами, а придбання та подальша реалізація товарів «соняшник / насіння соняшника» та пшениця врожаїв 2022-2023 років підтверджується сукупністю наданих первинних та інших супутніх документів.

Тобто, використання товарів «Пшениця врожаю 2022 року» (у тому числі в кількості 2744,9 т), «Насіння соняшнику 2022 року» (у тому числі в кількості 1428,51 т) у господарській діяльності позивача, понесення ним витрат на придбання цих товарів та отримання доходу від їх реалізації є доведеним, а протилежні висновки контролюючого органу є помилковими.

З огляду на викладене, суд уважає безпідставними доводи контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість та завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за червень 2024 року по господарським операціям з товаром «Пшениця врожаю 2022 року» та «Насіння соняшнику 2022 року» та про обов`язок позивача скласти і зареєструвати податкову накладну.

Тому в цій частині податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54322/15-32-07-03-20 форми «В4» на суму 5 159 305,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54321/15-32-07-03-20 форми «Р» на суму 156 625,00 грн.

Відповідно частково є протиправним і податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54327/15-32-07-03-20 форми «ПН» на суму 3 400,00 грн, яким до позивача застосовано штраф на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, оскільки в цій частині питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення є похідним від висновку про відсутність факту порушення позивачем пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Стосовно висновку контролюючого органу про те, що транспортні засоби BMW G3X/25DP, VOLKSWAGEN T6.1 Multivan ALPEN EU5 4MOTION, BMW Х5 xDrive30d/G05, Audi Q7 50 TDI S LINE, BMW 530i xDrive/G30 не використовувались у господарській діяльності, а тому занижено податок на додану вартість, оскільки позивач повинен був нарахувати податок на додану вартість та скласти зведену податкову накладну за результатами операцій з придбання автомобілів, то суд зазначає, що позивачем надано (у тому числі додано до заперечень на акт перевірки) та в матеріалах справи містяться, зокрема, накази про закріплення цих службових автомобілів за працівниками підприємства із забороною їх використання для поїздок, не пов`язаних зі статутною діяльністю; накази про відрядження працівників на цих службових автомобілях з метою: «для вирішення виробничих питань підприємства», з яких вбачається, що працівників підприємства відряджали до населених пунктів, де знаходяться контрагенти позивача або органи державної влади (контролюючі органи); договори купівлі-продажу автомобілів та акти їх приймання-передачі, подорожні листи, акти списання палива і т.ін.

Тому з наведеного неможливо беззастережно виснувати, що ці транспортні засоби не використовувались у господарській діяльності позивача.

Відповідач ні в акті перевірки, ні в податкових повідомленнях-рішеннях, ані у відзиві і поясненнях не наводить переконливих доводів, підтверджених доказами, щодо доведеності факту використання транспортних засобів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Загалом висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ґрунтується лише на тому, що у наданих позивачем подорожних листах не зазначено час прибуття, час вибуття, показники одометрів, відстань, маршрут, що унеможливлює ідентифікувати маршрут, відстань, години роботи авто, витрати пального та таке інше, а акти списання пального складені на підставі подорожніх листі, які складені з порушеннями.

З цього приводу суд зазначає, що подорожні листи автомобіля є первинним документом виключно для документального підтвердження витрат на пальне та мастильні матеріали й такі подорожні листи самі по собі не можуть підтверджувати мету (ціль) використання транспортного засобу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із підпунктом 1.5 пункту 7 розділу 2, пунктів 10, 11 розділу 3 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, транспортні засоби для цілей бухгалтерського обліку класифікуються як основні засоби. Підставою для зарахування на баланс основних засобів є акт приймання-передачі (введення в експлуатацію) основних засобів. Основні засоби зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю, яка складається з таких витрат: суми, що сплачують постачальникам і підрядникам за устаткування, інструмент, інвентар та інші необоротні активи, за виконані проектно-вишукувальні і будівельно-монтажні роботи (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються у зв`язку з придбанням (отриманням) прав на об`єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням (будівництвом) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству); витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження і пуск основних засобів. Первісна вартість об`єкта основних засобів збільшується на попередньо оцінену суму витрат на демонтаж, переміщення об`єкта та відновлення території, на якій він розташований, у випадках та порядку, визначеному законодавством, зокрема на суму оцінених витрат на рекультивацію порушених земельних ділянок шляхом створення забезпечення; інші витрати, безпосередньо пов`язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

У підсумку суд уважає, що надані позивачем до перевірки та до суду документи у своїй сукупності з достатньою чіткістю свідчили про використання транспортних засобів у господарській діяльності позивача.

Тому у нього не виникло обов`язку на підставі пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу (за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання) та складати і реєструвати зведену податкову накладну.

Отже, відповідні висновки контролюючого органу є помилковими, а податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54321/15-32-07-03-20 форми «Р» в цій частині на суму 2 160 356,00 грн є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно частково є протиправним і податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54327/15-32-07-03-20 форми «ПН» на суму 23 800,00 грн, яким до позивача застосовано штраф на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, оскільки в цій частині питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення є похідним від висновку про відсутність факту порушення позивачем пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Щодо висновку контролюючого органу про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у вигляді списання паливо мастильних матеріалів (ПММ) без підтверджуючих первинних документів та, відповідно, заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

До такого висновку відповідач дійшов з огляду на те, що надані позивачем документи, а саме: наказ від 01.12.2023 № 525 про встановлення норм використання палива, наказ № 14 від 23.05.2023, наказ № 16 від 25.10.2022, наказ № 9 від 26.01.2022, наказ №13 08.07.2022, наказ № 12 від 11.05.2023 року та подорожні листи, - не містять відомостей про час прибуття, час вибуття, показники одометру, відстань, маршрут та таке інше, у зв`язку з чим не можливо ідентифікувати, маршрут, відстань, години роботи авто, витрати пального та інше. У свою чергу, акти списання пального складені на підставі згаданих подорожніх листів, що оформлені із суттєвими недоліками.

Судом оглянуто згадані документи та виявлено, що подорожні листи дійсно не містять відомостей про час прибуття, час вибуття, показники одометру, відстань, маршрут.

Як видно з матеріалів справи, наказом директора ТОВ ВКФ «ТІГОС» «Про встановлення норм використання палива» від 01.12.2023 № 525 дійсно установлені, зокрема, базові лінійні норми витрат палива у літрах на 100 км пробігу для автомобілів RENAULT DASTER, BMW X5 xDrive, AUDI Q7 PI S LINE, RENAULT KANGOO, VOLKSWAGEN PASSAT, VOLKSWAGEN T6.1 MULTIVAN, BMW 530i, AUDI A6 та BMW G3X, а також передбачені випадки, при яких норми витрат палива збільшуються (у відсотках до базових лінійних).

Водночас, позивачем до матеріалів справи не надано належним чином оформлених первинних документів на підтвердження понесених ним витрат на списання ПММ за період з вересня 2022 року по червень 2024 року.

Слід згадати, що відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 цієї статті).

Отже, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», витрати палива повинні бути підтверджені первинними документами, які б давали змогу упевнитись у тому, що до складу втрат платником податків не включаються понаднормові витрати паливно-мастильних матеріалів.

Суд зазначає, що для списання паливно-мастильних матеріалів важливо, щоб саме первинний документ містив усі необхідні дані, що характеризують господарську операцію, роботу автомобіля та витрату ним паливно-мастильних матеріалів.

Платник податку має право враховувати витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів на підставі первинних документів у межах установлених чи самостійно розрахованих норм витрачання палива.

Проте, позивачем до матеріалів справи не надано первинних документів, у розумінні Закону №996-XIV, в яких було б належним чином відображено обсяги витрачених паливно-мастильних матеріалів, операції по яким такі паливно-мастильні матеріали витрачені.

Наявні документи не містять відомостей про те, який пробіг здійснили автомобілі у кожну поїздку, скільки палива було у них заправлено до поїздки та скільки лишилось після прибуття з неї.

З огляду на викладене, суд погоджується із висновком відповідача про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у вигляді списання паливо мастильних матеріалів (ПММ) без підтверджуючих первинних документів та, відповідно, заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

У зв`язку з цим є правомірними податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54321/15-32-07-03-20 форми «Р» в частині суми 12 915,00 грн та похідне від нього податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54327/15-32-07-03-20 форми «ПН» на суму 44 200,00 грн.

Згідно із статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідач не довів в повному обсязі правомірність своїх рішень, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статей 139, 143 КАС України.

З урахуванням сплаченого при зверненні до суду відповідно до платіжної інструкції від 13.03.2025 №5022 судового збору в сумі 30 280,00 грн та часткового задоволення позовних вимог, відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати із сплати судового збору в розмірі 21 741,04 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов виробничо-комерційної фірми «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54321/15-32-07-03-20 форми «Р» на суму 2 316 981,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 №54322/15-32-07-03-20 форми «В4» на суму 5 159 305,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54323/15-32-07-03-20 форми «Р» на суму 6 459 095,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54327/15-32-07-03-20 форми «ПН» на суму 30 600,00 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь виробничо-комерційної фірми «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (68200, Одеська обл., Саратський р-н., селище міського типу Сарата, вул. Промзона, буд 2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21 741 (двадцять одна тисяча сімсот сорок одна) грн 04 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач - виробничо-комерційна фірма «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (68200, Одеська обл., Саратський р-н., селище міського типу Сарата, вул. Промзона, буд 2 ).

відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя А.С. Пекний