Справа № 160/20497/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про оголошення його у розшук та про порушення ним правил військового обліку;
- ???зобов?язати відповідача вчинити певні дії, які полягають у приведенні у відповідність даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно нього шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про розшук та порушення правил військового обліку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Витребувано від відповідача: належним чином завірені копії відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) правопорушення, передбаченого ст.ст.210, 210-1 КУпАП України, інформацію та її документальне підтвердження про те, що стало підставою внесення до інформаційної системи «Оберіг» відомостей про порушення ним правил військового обліку.
Ухвалою суду від 17.07.2025 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у цій справі.
На виконання вимог ухвали суду, 28.08.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 28.02.2025 року засобами поштового зв`язку на адресу позивача рекомендованим відправленням була направлена повістка з вимогою прибути 14.03.2025 року о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних. 10.03.2025 року рекомендоване відправлення з повісткою про виклик позивача повернулося на адресу відповідача з відміткою працівника поштового зв`язку про відсутність адресата за зазначеною адресою. З урахуванням переліченого вище, позивач був належним чином оповіщений про необхідність прибути для уточнення облікових даних, але не виконав припис повістки та у зазначений час не прибув та не уточнив свої облікові дані, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Постановою №1037 від 30.08.2024 року у справі про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф. Позивач сплативши штраф, маючи закінчене виконавче провадження через представника за довіреністю звернувся із заявою, в якій просив виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, але не виключно, інформацію (відомості) про порушення ним правил військового обліку, з подальшим виключанням такої інформації в застосунку «Резерв+».
Таким чином, позивач вважає, що сплата штрафу за вчинене в серпні 2024 році адміністративне правопорушення передбачене ч.11 ст.38 Закону №2232-XII свідчить про припинення ним протиправних дій, вчинених в березні 2025 році, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.210 КУпАП , що в свою чергу зобов`язує відповідача внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно нього шляхом виключення з Реєстру інформації про порушення правил військового обліку. Такий висновок є помилковим, оскільки постановою №1037 від 30.08.2024 року позивача було притягнуто за порушення вчинене в серпні 2024 року, а в реєстрі міститься інформація не про розшук, а про вчинене ним адміністративне правопорушення вчинене в березні 2025 року, а саме щодо не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою. Тобто, сплата штрафу за постановою №1037 від 30.08.2024 року не припиняє адміністративне правопорушення вчинене позивачем в березні 2025 року. Враховуючи вищезазначене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
29.08.2025 року від відповідача надійшов знову відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на теперішній час підставою для звернення в порядку ст.259 КУпАП до органів Національної поліції слугувала протиправна бездіяльність позивача, яка виразилась у ігноруванні виклику ТЦК та СП за повісткою № НОМЕР_2 , що мало місце 14.03.2025 року та є порушенням абз.11 ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Тобто порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та кваліфікується за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
08.09.2025 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вказано, що він оскаржує дії відповідача, які полягають у безпідставному внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про розшук та порушення ним правил військового обліку. Адже факту притягнення його до адміністративної відповідальності не було, а тому такі дії з огляду на приписи чинного законодавства є протиправними. Відтак, позивач просив суд позов задовольнити з підстав викладених у ньому.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
02.06.2025 року позивач направив до відповідача заяву, в якій просив виключити дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, інформацію (відомості) про порушення ним правил військового обліку, з подальшим виключенням такої інформації в застосунку «Резерв+». ???Якщо стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення просив ознайомити на виконання вимог ст.268 КУпАП з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Відповідь на вищезазначену заяву позивач не отримував.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із частинами першою, третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року №1951-VIII (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Як видно з матеріалів справи на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч.3 ст.210 КУпАП, тобто за порушення ним правил військового обліку, що підтверджується постановою №1037 від 30.08.2024 року.
Позивачем було сплачено штраф за постановою №1037 від 30.08.2024 року у розмірі 34 000 грн. та постановою від 21.04.2025 року закрито виконавче провадження про стягнення з позивача штрафу у розмірі 34 000 грн.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про порушення військового обліку від 25.04.2024 року скасований відповідачем і набув статус «неактивний».
Водночас, відповідач у відзиві на позов вказав, що на теперішній час підставою для звернення в порядку ст.259 КУпАП слугувала протиправна бездіяльність позивача, яка виразилась у ігноруванні виклику ТЦК та СП за повісткою № НОМЕР_2 , що мало місце 14.03.2025 року та є порушенням абзацу 11 частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та кваліфікується за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
При цьому відповідачем не заперечується, що позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності за не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою від 14.03.2025 року.
Диспозиція статті 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідно до ч.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із КУпАП.
З огляду на викладене, позивач не був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст.210 КУпАП за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Оскільки факту притягнення до відповідальності позивача не було, протокол по КУпАП відносно ОСОБА_1 не складався, суд зазначає, що відомості до Реєстру відносно нього внесені безпідставно.
Той факт, що відповідач посилається на те, що позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не є відомостями, які вносяться до Реєстру, оскільки, як зазначалось, це не є фактом притягнення до відповідальності.
При цьому, як встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого статтею 210 КУпАП не доведено, оскільки протокол не складався, а тому факт притягнення до відповідальності останнього відсутній.
Оскільки за приписами частини восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відновлення порушених прав позивача належить здійснити шляхом зобов`язання саме відповідача, як орган ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, вчинити певні дії.
Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи заявлені позовні вимоги, суд доходить висновку про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку позивачем та зобов`язання відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення позивачем правил військового обліку.
Проте, заявлена позовна вимога про виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про перебування у розшуку позивача не підлягає задоволенню судом як передчасна, оскільки припинення розшуку має передувати виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку.
Тобто, у задоволенні решти позовної заяви позивачу слід відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору розмірі 605, 60 грн. (1 211,20 грн. : 2).
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 605, 60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма