Справа № 280/10430/24
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2025 року

Київ

справа № 280/10430/24

адміністративне провадження № К/990/40019/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.08.2025 у справі № 280/10430/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2025 до суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - скаржник), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 01.10.2025.

Вперше подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 26.08.2025 залишив без руху, і надав скаржникові десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому законом; надати уточнену касаційну скаргу з наведенням обґрунтування наявності у цій справі винятків, передбачених пунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом. Суд дійшов висновку про недостатність приведеного обґрунтування для відкриття касаційного провадження на підставі визначеного ним пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Суд звернув увагу скаржника на його невизначеність щодо дійсної підстави касаційного оскарження судових рішень, оскільки на третій сторінці касаційної скарги ГУ ДПС зазначало, що проаналізувавши постанови Верховного Суду, не знайдено схожих/аналогічних чи тотожних справ розглянутих зі спірного питання. Натомість, в подальшому, із посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник вважав, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.10.2020 у справі № 814/2366/15, щодо пріоритетності норм ПК України. Також, на переконання ГУ ДПС, суди не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21. Суд зауважив, що у наведених ним справах не вирішувалося питання застосування підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України.

Ухвалою від 17.09.2025 Верховний Суд касаційну скаргу повернув, оскільки ГУ ДПС подало уточнену касаційну скаргу, у якій прибрало блок із посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, який в попередній редакції касаційної скарги був приведений у взаємозв`язку із посиланням на постанову від 06.10.2020 у справі №814/2366/15 щодо пріоритетності норм ПК України та висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21. Також суд зазначив, що скаржник посилаючись на підпункт "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначав про наявність суспільного інтересу у даній справі, оскільки рішення Запорізької міської ради не відповідає нормам ПК України, що не узгоджувалося із правовим змістом такого поняття як "значний суспільний інтерес".

Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою вдруге, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення уточненої касаційної скарги, що подавалася ГУ ДПС 03.09.2025 на виконання вимог ухвали від 26.08.2025. Так, аналогічно попередній редакції касаційної скарги у вдруге поданій касаційній скарзі ГУ ДПС не визначає підставу для касаційного оскарження судових рішень, лише зазначає, що проаналізувавши постанови Верховного Суду, не знайдено схожих/аналогічних чи тотожних справ розглянутих зі спірного питання.

Також, у касаційній скарзі міститься посилання на підпункт "в" підпункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зазначено про наявність суспільного інтересу до цієї справи.

Однак, Верховний Суд вже звертав увагу скаржника, що вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Однак, приведене у касаційній скарзі в цій частині обґрунтування зводиться до необхідності формування висновку з питання застосування норм права, оскільки рішення Запорізької міської ради не відповідає нормам ПК України, що не узгоджувалося із правовим змістом такого поняття як "значний суспільний інтерес".

Суд вчергове звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.08.2025.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.08.2025 у справі № 280/10430/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон