Справа № 320/38218/23
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №320/38218/23

адміністративне провадження № К/990/22061/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (головуючий суддя Епель О.В., судді Карпушова О.В., Мєзєнцев Є.І.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» (далі - ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 липня 2023 року №132580705, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на 25196381 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6299095 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що суми податку на додану вартість (далі - ПДВ), сплачені при імпорті товарів були заявлені до бюджетного відшкодування за результатами звітного періоду перед анулюванням, тому позивач не мав обов`язку нараховувати «умовні» податкові зобов`язання на придбані товари. Залишків активів були відсутні, оскільки товар був проданий у повному обсязі у лютому 2022 року, а сума ПДВ у розмірі 25196381 грн фактично була сплачена до бюджету при імпорті товару.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Стягнуто на користь ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 67100 грн.

Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням апеляційної інстанції, ГУ ДПС у Київській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У касаційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року. Витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу.

Підставами для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судового рішення, зазначеного у частині першій статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та на те, що в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України), а також з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема відповідач у скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи не врахував правову позицію викладену Верховним Судом у постановах від 7 травня 2020 року у справі №803/921/16, від 14 липня 2021 року у справі №540/716/19, від 28 травня 2019 року у справі №826/682/16 щодо застосування положення пункту 184.7 статті 184 Податково кодексу України (далі - ПК України).

Скаржник вказує, що станом на момент анулювання свідоцтва платника ПДВ - 5 квітня 2023 року, станом на дату подання податкової декларації з ПДВ за березень 2023 року - 19 квітня 2023 року у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) відсутня зареєстрована податкова накладна, згідно якої нараховано умовний продаж активів, що свідчить про порушення позивачем норми ПК України, та умовний продаж не нараховано, хоча це є обов`язковою умовою.

На думку відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у порушення пункту 184.7 статті 184, статті 187 ПК України ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» не нараховано умовний продаж активів на суму ПДВ 25196381 грн, в результаті чого занижено податкові зобов`язання за березень 2023 року на суму 25196381 грн, що вплинуло на правильність визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду. Однак висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач реалізував товар у повному обсязі за ціною 46320231,64 грн з яких ПДВ - 7720038,61 грн, не свідчить про наявність у нього залишків такого товару на суму ПДВ у розмірі 25196481,12 грн (32916520 - 7720038,61) зроблений з неправильним застосуванням пункту 184.7 статті 184 ПК України, суперечить наданим позивачем поясненням, податковій звітності з ПДВ та не підтверджується наявними у справі письмовими доказами.

Крім того, контролюючий орган у скарзі вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 9, 72-78, 90, 246 КАС України, а саме: неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильно надано юридичну оцінку обставинам справи, висновки суду про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях, що не забезпечені жодним доказом.

Проте, повідомлені контролюючи органом фактичні обставини, які стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних правовідносин і мають істотне значення для вирішення даного спору, не були перевірені судом апеляційної інстанції та не отримали належної юридичної оцінки.

ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ», скориставшись своїм правом надало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваного судового рішення зазначило, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Зокрема позивач вказує, що вимога пункту 184.7 статті 184 ПК України поширюється на декларування податку на додану вартість за останній звітний (податковий) період. З матеріалів справи вбачається, що податкову декларацію з ПДВ за березень 2023 року, тобто за останній звітний (податковий) період, в якому відбулося анулювання реєстрації платника ПДВ, ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» подало 19 квітня 2023 року. Враховуючи той факт, що суми ПДВ, сплачені при імпорті товарів були заявлені до бюджетного відшкодування за результатами звітного періоду перед анулюванням, тому ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» не мало обов`язку нараховувати «умовні» податкові зобов`язання на придбані товари та ніяких «наявних залишків активів» не існувало, адже товар був проданий у повному обсязі у лютому 2022 року, а сума ПДВ у розмірі 25196381 грн фактично була сплачена до бюджету при імпорті товару. Про вказане вище було й зазначено у письмових поясненнях, які подавалися під час перевірки з підтверджуючими документами. Оскільки станом на 1 березня 2023 року у позивача були відсутні залишки товару, тому було відсутнє зобов`язання щодо умовного нарахування зобов`язань з ПДВ.

ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» зазначає, що судом апеляційної інстанції було досліджено всі матеріали справи та надано їм належну оцінку, доводи наведені у касаційній скарзі відповідачем щодо обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо задоволення позову.

Справа № 320/38218/23 надійшла до Верховного Суду 5 вересня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення першої та апеляційної інстанцій в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДПС у Київській області у період з 6 червня 2023 року по 12 червня 2023 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої 16 червня 2023 року складено Акт №12808/10-36-07-05/44132405 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки контролюючим органом зазначено, що станом на дату подання податкової декларації з ПДВ, яка підлягає перевірці (від 19 квітня 2023 року №) ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» анульовано свідоцтво платника ПДВ №200764119 від 5 квітня 2023 року.

Здійснюючи перевірку правомірності декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ, відповідач вказав, що причиною його виникнення є здійснення імпортних операцій з Китаю та Польщі. Відсоток обсягу імпортних операцій склав: у листопаді-грудні 2021 року - 99,99% (сума поставки 32916520 грн).

Контролюючий орган зазначив, що під час перевірки встановлено порушення позивачем пункту 184.7 статті 184 ПК України, оскільки на дату анулювання свідоцтва платника ПДВ у ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" (5 квітня 2023 року) наявні залишки активів, які платником відображені при поданні податкової декларації з ПДВ за березень 2023 року, яка підлягає поточній перевірці, суму залишків активів у повному розмірі заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 25196381 грн.

Контролюючий орган зазначив, що обов`язковою умовою для проведення умовного продажу - відображення ПК щодо активів, які залишилися на балансі платника ПДВ на момент анулювання ПДВ - реєстрації.

При цьому, з урахуванням наданих позивачем пояснень та додатків до нього встановлено, що на залишку платника обліковуються активи, які підлягають умовному продажу, адже сума у розмірі 25196381 грн є виключно сумою ПДВ, яка була сплачена при ввезенні імпортованого товару на митну територію України (перелік вантажно-митних декларацій, їх номенклатура (ввезення товару) зазначено у поясненнях наданих до перевірки.

Станом на момент анулювання свідоцтва платника ПДВ - 5 квітня 2023 року, станом на дату подання податкової декларації з ПДВ за березень 2023 року - 19 квітня 2023 року у ЄРПН відсутня зареєстрована податкова накладна, згідно якої нараховано умовний продаж активів, що свідчить про порушення платником норми ПК України умовний продаж не нараховано, хоча це є обов`язковою умовою.

Враховуючи вищевикладене, в порушення пункту 184.7 статті 184, статті 187 ПК України позивачем розраховано умовний продаж активів на суму ПДВ 25196381 грн, в результаті чого занижено податкові зобов`язання за березень 2023 року на суму 25196381 грн, що вплинуло на правильність визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 декларації).

Також контролюючий орган зазначив, що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 декларації суми податкового кредиту (рядка 17 декларації (колонка Б) декларації за березень 2023 року у сумі 25196381 грн встановлено порушення пункту 198.5 статті 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит за березень 2023 року на суму 25196381 грн, адже сума залишків активів платника на момент анулювання свідоцтва платника ПДВ підлягає нарахуванню умовного продажу активів.

Згідно висновків Акта перевірки, ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» порушено вимоги Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Мінфіну від 28 січня 2016 року №21, пункту 44.1 статті 44, пункту 184.7 статті 184, пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті ПК України, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за березень 2023 року на суму 25196381 грн.

На підставі висновків Акта перевірки, ГУ ДПС у Київській області 25 липня 2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №132580705, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на 25196381 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6299095 грн.

Не погоджуючись з прийнятим контролюючим органом 25 липня 2023 року податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним та про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у позивача обов`язку щодо визнання умовного продажу та визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на дату анулювання його реєстрації як платника ПДВ, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують реалізацію ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» товару на суму ПДВ 25196481 грн. Зокрема суд зазначив, що позивач не виконав вимоги пункту 184.7 статті 184 ПК України, а тому ГУ ДПС у Київській області правомірно зменшило розмір від`ємного значення та застосувало штрафні (фінансові) санкції на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що придбаний у компанії Agriglobe FZ-LLC та ТОВ "Ворк Трейдінг Інвест" у листопаді-грудні 2021 року товар на суму ПДВ 32916520,12 грн був повністю реалізований у лютому 2022 року іншому суб`єкту господарювання, ТОВ "Лімар Груп" на загальну суму 46320231,64 грн (у тому числі ПДВ - 7720038,61 грн).

12 жовтня 2021 року між ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" (Комітент) та ТОВ "Ворк Трейдінг Інвест" (Комісіонер) було укладено Договір комісії №11-10-202, за умовами якого комісіонер зобов`язався від свого імені та за рахунок комітента знаходити за межами митного кордону України і реалізовувати доставку на митну території України товар, а також здійснювати всі необхідні платежі для митного оформлення товару.

З метою виконання умов вказаного договору, 12 жовтня 2021 року між ТОВ "Ворк Трейдінг Інвест" (Покупець) та компанією Agriglobe FZ-LLC (Продавець) було укладено Контракт №ТАК-12-10, за умовами якого продавець зобов`язався продати, а покупець купити товар згідно Специфікації до контракту на кожну поставку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем у період листопад - грудень 2021 року було придбано у вказаного суб`єкта господарювання товар на загальну суму 149275578,71 грн, що підтверджено митними деклараціями, копії яких долучено до матеріалів справи.

Сплачена ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" за ввезений товар сума ПДВ у розмірі 32916520 грн була віднесена до складу податкового кредиту.

Вказані обставини визнаються сторонами у справі, а тому не потребують доказуванню.

ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" було подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за березень 2023 року від 18 квітня 2023 року, у рядку 19 (Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання (100 грн) та сумою податкового кредиту (25196481 грн) поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації (позитивне значення) вказано - 25196381.

Згідно з рядком 20.2.1 декларації позивачем задекларовано бюджетне відшкодування на рахунок платника банку у розмірі 25196381 грн.

Позивач зазначає, що від`ємне значення у розмірі 25196481,51 грн (яке було перенесено у рядок 16 декларації) виникло у попередніх періодах та є різницею між податковим кредитом (32916520 грн) та податковим зобов`язанням (7720038,61 грн). Податкове зобов`язання у розмірі 7720038,61 грн було сформовано за результатами господарських операцій з продажу товару ТОВ "Лімар Груп", під час яких імпортований товар був реалізований у повному обсязі.

Так, 15 жовтня 2021 року між ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" (Продавець) та ТОВ "Лімар Груп" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №0221, згідно умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця товар наявного асортименту.

Відповідно до пункту 1.2 Договору ціни на товар обумовлюються рахунком-фактурою або накладною.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що загальна вартість цього договору складає 46320231,64 грн.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що цей договір укладається строком на 1 рік, набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін.

Між сторонами були підписані Специфікації від 15 жовтня 2021 року (Додатки №№2-50 до договору), в якому сторони погодили найменування товару, його кількість та його вартість.

ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" на підтвердження доказів поставки ТОВ "Лімар Груп" товару долучив до матеріалів справи видаткові накладні від 1 лютого 2022 року №1 на суму 405753 грн. (у тому числі ПДВ - 67625,50 грн), від 1 лютого 2022 року №2 на суму 517210,75 грн (у тому числі ПДВ - 86201,79 грн), від 1 лютого 2023 року №3 на суму 1170515,54 грн (у тому числі ПДВ - 195085,92 грн), від 1 лютого 2022 року №4 на суму 513840,67 грн (у тому числі ПДВ - 85640,11 грн), від 1 лютого 2022 року №5 на суму 804600,74 грн (у тому числі ПДВ - 134100,12 грн), від 1 лютого 2022 року №6 на суму 1115814,82 грн (у тому числі ПДВ - 185969,14 грн), від 2 лютого 2022 року №7 на суму 1120473,98 грн (у тому числі ПДВ - 186745,66 грн), від 2 лютого 2022 року №8 на суму 1132854,91 грн (у тому числі ПДВ - 188809,15 грн), від 2 лютого 2022 року №9 на суму 1162899,65 грн (у тому числі ПДВ - 193816,61 грн), від 2 лютого 2022 року №10 на суму 1086845,95 грн (у тому числі ПДВ - 181140,99 грн.), від 2 лютого 2022 року №11 на суму 1058919,55 грн (у тому числі ПДВ - 176486,59 грн), від 2 лютого 2022 року №12 на суму 1073008,51 грн (у тому числі ПДВ - 178834,75 грн), від 3 лютого 2022 року №13 на суму 1066516,44 грн (у тому числі ПДВ - 177752,74 грн), від 3 лютого 2022 року №14 на суму 778615,20 грн (у тому числі ПДВ - 129769,20 грн), від 3 лютого 2022 року №15 на суму 637073,18 грн (у тому числі ПДВ - 106178,86 грн), від 3 лютого 2022 року №16 на суму 596164,80 грн (у тому числі ПДВ - 99360,80 грн), від 3 лютого 2022 року №17 на суму 1108525,63 грн (у тому числі ПДВ - 184754,27 грн), від 4 лютого 2022 року №18 на суму 627011,14 грн (у тому числі ПДВ - 104501,86 грн), від 4 лютого 2022 року №19 на суму 651271,68 грн (у тому числі ПДВ - 108545,28 грн), від 4 лютого 2022 року №20 на суму 635560,99 грн (у тому числі ПДВ - 105926,83 грн), від 4 лютого 2022 року №21 на суму 693756,12 грн (у тому числі ПДВ - 115626,02 грн), від 4 лютого 2022 року №22 на суму 597455,14 грн (у тому числі ПДВ - 99575,86 грн), від 4 лютого 2022 року №23 на суму 1111938,82 грн (у тому числі ПДВ - 185323,14 грн), від 7 лютого 2022 року №24 на суму 694517,76 грн (у тому числі ПДВ - 115752,96 грн), від 7 лютого 2022 року №25 на суму 733572,07 грн (у тому числі ПДВ - 122262,01 грн), від 7 лютого 2022 року №26 на суму 764583,84 грн (у тому числі ПДВ - 127430,64 грн), від 7 лютого 2022 року №27 на суму 758992,03 грн (у тому числі ПДВ - 126498,67 грн), від 7 лютого 2022 року №28 на суму 1130625,12 грн (у тому числі ПДВ - 188437,52 грн), від 8 лютого 2022 року №29 на суму 1068912,05 грн (у тому числі ПДВ - 178152,01 грн), від 8 лютого 2022 року №30 на суму 1146309,53 грн (у тому числі ПДВ - 191051,59 грн), від 8 лютого 2022 року №31 на суму 1020857,33 грн (у тому числі ПДВ - 170142,89 грн), від 8 лютого 2022 року №32 на суму 1087626,36 грн (у тому числі ПДВ - 181271,06 грн), від 8 лютого 2022 року №33 на суму 1088276,35 грн (у тому числі ПДВ - 181379,39 грн), від 8 лютого 2022 року №34 на суму 1087331,33 грн (у тому числі ПДВ - 181221,89 грн), від 9 лютого 2022 року №35 на суму 1128778,94 грн (у тому числі ПДВ - 188129,82 грн), від 9 лютого 2022 року №36 на суму 1006609,75 грн (у тому числі ПДВ - 167768,29 грн), від 9 лютого 2022 року №37 на суму 1110339,94 грн (у тому числі ПДВ - 185056,66 грн), від 9 лютого 2022 року №38 на суму 1133854,18 грн (у тому числі ПДВ - 188975,70 грн), від 9 лютого 2022 року №39 на суму 1107685,54 грн (у тому числі ПДВ - 184614,26 грн), від 9 лютого 2022 року №40 на суму 1106030,59 грн (у тому числі ПДВ - 184338,43 грн), від 10 лютого 2022 року №41 на суму 1078816,32 грн (у тому числі ПДВ - 179802,72 грн), від 10 лютого 2022 року №42 на суму 1103813,28 грн (у тому числі ПДВ - 183968,88 грн), від 10 лютого 2022 року №43 на суму 947698,85 грн (у тому числі ПДВ - 157949,81 грн), від 10 лютого 2022 року №44 на суму 1138792,51 грн (у тому числі ПДВ - 189798,75 грн), від 10 лютого 2022 року №45 на суму 1106550,14 грн (у тому числі ПДВ - 184425,02 грн), від 11 лютого 2022 року №46 на суму 976488,10 грн (у тому числі ПДВ - 162748,02 грн), від 11 лютого 2022 року №47 на суму 1108041,02 грн (у тому числі ПДВ - 184673,50 грн.), від 11 лютого 2022 року №48 на суму 978749,40 грн (у тому числі ПДВ - 163124,90 грн), від 10 лютого 2022 року №49 на суму 1039752,10 грн (у тому числі ПДВ - 173292,02 грн).

Загальна сума ПДВ за вказаними видатковими накладними склала 7720038,60 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

За приписами підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За приписами пунктів 200.8, 200.9 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Порядок анулювання реєстрації платника податку на додану вартість врегульовано статтею 184 ПК України.

Відповідно до пункту 184.1 якої реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: а) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку протягом попередніх 12 місяців, подала заяву про анулювання реєстрації, якщо загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу, за умови сплати суми податкових зобов`язань у випадках, визначених цим розділом; б) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний баланс, передавальний акт або розподільчий баланс відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов`язань із податку у випадках, визначених цим розділом; в) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість; г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту; ґ) установчі документи будь-якої особи, зареєстрованої як платник податку, визнані рішенням суду недійсними; д) господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута; е) платник податку ліквідується за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб`єкта господарювання) або особу звільнено від сплати податку чи її податкову реєстрацію анульовано (скасовано, визнано недійсною) за рішенням суду; є) фізична особа, зареєстрована як платник податку, померла, її оголошено померлою, визнано недієздатною або безвісно відсутньою, обмежено її цивільну дієздатність; з) припинено дію договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (для платників податку, зазначених у підпунктах 4, 5 і 8 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) або закінчився строк, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку.

Пунктом 184.5 статті 184 ПК України передбачено, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

Згідно з пунктом 184.6 статті 184 ПК України у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

За приписами пункту 184.7 статті 184 ПК України якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України передбачено, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно підпунктів 123.1, 123.2 статті 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено, що поставлений на користь ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» товар, відповідно до умов контракту №ТАК-12-10 від 12 жовтня 2021 року укладеного між ТОВ "Ворк Трейдінг Інвест" та компанією Agriglobe FZ-LLC та укладених відповідно до вказаного контракту специфікацій від 17 жовтня 2021 року: №ТАК-002, №ТАК-003; від 21 жовтня 2021 року: №ТАК-005, №ТАК-007, №ТАК-008; від 25 жовтня 2021 року: №ТАК-009, №ТАК-011, №ТАК-012, №ТАК-018, №ТАК-015, №ТАК-017, №ТАК-013, №ТАК-016, №ТАК-010, №ТАК-014; від 9 грудня 2021 року: №ТАК-108, №ТАК-115, №ТАК-110, №ТАК-111, №ТАК-109, №ТАК-113, №ТАК-114, №ТАК-112, №ТАК-116, №ТАК-117; від 27 грудня 2021 року: №ТАК-129, №ТАК-121, №ТАК-122, №ТАК-118, №ТАК-124, №ТАК-120, №ТАК-134, №ТАК-123, №ТАК-119, №ТАК-126, №ТАК-128, №ТАК-132, №ТАК-135, №ТАК-138, №ТАК-139, №ТАК-133, №ТАК-130, №ТАК-136, №ТАК-131, №ТАК-127, №ТАК-125, №ТАК-137, був у повному обсязі проданий позивачем ТОВ "Лімар Груп" на загальну суму 46320231,64 грн, у тому числі ПДВ - 7 720 038,61 грн.

Вказані вище обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи специфікаціями від 15 жовтня 2021 року №1 - №49, укладеними до Договору купівлі-продажу №0221 від 15 жовтня 2021 року (вид, кількість та ціна товарів погоджена до прийняття рішення про коригування митної вартості поставлених товарів), а також видатковими накладними, про які зазначено судом вище, товарно-транспортними накладними, платіжними інструкціями.

Усі перелічені вище первинні документи під час розгляду справи досліджені судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції спів ставивши та дослідивши зазначені первинні документи дійшов висновку, що вид та кількість поставленого позивачу товару на суму 34005499,26 грн (митна вартість яких була скоригована та склала 149275578,71 грн з яких ПДВ - 32916520 грн), відповідає номенклатурі та кількості товару, реалізованого позивачем у наступному на користь ТОВ «Лімар Груп» на суму 46320231,64 грн з яких ПДВ - 7720038,61 грн.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що представник контролюючого органу у судовому засіданні повідомила, що реальність здійснення господарської операції з продажу товарів відповідно до Договору купівлі-продажу №0221 від 15 жовтня 2021 року та укладених до нього специфікацій не заперечується.

За наведених вище обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується реалізація позивачем на користь ТОВ «Лімар Груп» товару, за який було сплачено ПДВ у розмірі 32916520,12 грн під час проходження митних процедур, в повному обсязі та відсутність залишків зазначеного товару, наявність яких є обов'язковою умовою для здійснення умовного продажу активів.

При цьому, судом апеляційної інстанції зазначено, що висновки Акта перевірки дозволяють стверджувати, що зазначені обставини не встановлювалися та не досліджувалися контролюючим органом під час проведення позапланової документальної невиїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Водночас, контролюючий орган, провівши документальну перевірку позивача, обмежився відомостями з ЄРПН та податкової звітності з ПДВ, що в свою чергу призвело до неповноти встановлених ним обставин реалізації поставленого товару та фактичної наявності товарних залишків.

Крім того, відповідач у пункті 2.12 Акта перевірки зазначив, що інвентаризація на ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙОКМ СІТІ» не проводилася, відповідно не можливо підтвердити фактичну наявність залишків товарів за даними бухгалтерського обліку, що додатково підтверджує викладені вище висновки суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що та обставина, що позивач проводив імпортні операції та ввозив на територію України товари на суму 34005499,26 грн (згідно інвойсів), митна вартість яких була скоригована та склала 149275578,71 грн з яких ПДВ 32916520 грн, а потім у наступному реалізував такий товар у повному обсязі за ціною 46320231,64 грн з яких ПДВ - 7720038,61 грн, не свідчить про наявність у нього залишків такого товару на суму ПДВ у розмірі 25196481,12 грн (32916520 - 7720038,61), разом з тим, дозволяє дійти висновку, що товар був реалізований за ціною, вище її придбання (вищою від контрактної (фактурної), але нижчою від митної.

За наведених обставин, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що доводи позивача про відсутність у нього обов`язку скласти та зареєструвати податкову накладну на залишки товарів у відповідності до пункту 184.7 статті 184 ПК України є обґрунтованими, та не спростовані податковим органом.

Судом апеляційної інстанції також вказано, що митна вартість товару використовується виключно в цілях митного оподаткування товарів і ведення митної статистики. Якщо товари продані за ціною, вищою від контрактної (фактурної), але нижчою від митної, база обкладення ПДВ визначається виходячи з продажної вартості товару.

Жодною нормою законодавства не передбачено, що митна вартість товару, яка визначається для товарів, що ввозяться на митну територію України, є звичайною ціною для такого товару, який реалізується на території України.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 25 липня 2024 у справі № 620/1059/20.

Також Шостим апеляційним адміністративним судом зазначено, що переглядаючи рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не надається оцінка наявності у ТОВ «ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ» права на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 25 196 481,12 грн з урахуванням викладеного вище, оскільки такі обставини виходять за межі предмету розгляду безпосередньо у цій справі. Крім того, контролюючий орган в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні зазначив, що дані первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг сум зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ під час перевірки використані не були враховуючи виявлені порушення, зазначені в розділі 3.1. Акта перевірки, тобто ГУ ДПС у Київській області не вирішувало питання наявності у Позивача права на бюджетне відшкодування.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25 липня 2023 року №132580705, то колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "ТРЕЙДІНГ НЕЙКОМ СІТІ" та визнання протиправним і скасування вказаного рішення.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставин цієї справи, доводи й аргументи заявника касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

За приписами частин першої, другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній скарзі контролюючий орган, як на підставу для скасування постанови суду апеляційної інстанції посилається на те, що суд приймаючи оскаржувану постанову не врахував правову позицію викладену Верховним Судом у постановах від 7 травня 2020 року у справі №803/921/16, від 14 липня 2021 року у справі №540/716/19, від 28 травня 2019 року у справі №826/682/16, які на думку відповідача, ухвалені у подібних правовідносинах. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає такі посилання безпідставними, оскільки подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи. Під час розгляду справи, судом встановлено, що обставини справ №803/921/16, №540/716/19, №826/682/16 та справи, що розглядається є відмінними.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні.

Отже доводи й аргументи заявника касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Перевіряючи доводи відповідача щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні справи, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Як зазначалось вище, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість заявленої у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 328 КАС України. Інших порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права, про які йдеться у касаційній скарзі, колегією суддів касаційної інстанції за наслідками касаційного перегляду справи не встановлено.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх