Справа № 161/18631/25
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/328/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що 01.07.2025 року ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 1950 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (позивач не прибув за повісткою, що зобов`язувала його з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною. Зазначає, що повістку не отримував, про її наявність дізнався лише в результаті складення оскаржуваної постанови. Крім того, він є інвалідом другої групи інвалідності з дитинства, йому ніколи не надавали військово-облікових документів.

З цих підстав просить суд скасувати зазначену постанову та стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Представник відповідача у письмовому відзиві від 08.10.2025 року позов заперечив, вказав, що оскаржувану постанову винесено відповідності до вимог законодавства, із належним встановленням віх фактичних обставин справи. Зауважив, що 07.11.2024 року на адресу позивача була направлена повістка, що зобов`язувала його з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 20.11.2024 року. Повістка надіслана рекомендованим листом. У вказаний день відповідач не з`явився, пізніше на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов лист за з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. За фактом правопорушення, було складена постанова № 1950 від 01.07.2025 року, яка була надіслана на адресу позивача.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова фактично була отримана позивачем 05.09.2025 року.

З даним позовом позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 10.09.2025 року, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що 01.07.2025 року ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова №1950 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с.8).

З тексту постанови вбачається, що 01.07.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 не прибув по повістці, що зобов`язувала його з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ч. 1 та абз.8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», пп.2 п. 1 Додатку 2 до Прядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів №1487 від 30.12.2022 року.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства (встановлено довічно), відомостей про перебування його на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали справи не містять (а.с.12).

Підставою винесення оскаржуваної постанови щодо позивача стала неявка за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 (виклик здійснювався для уточнення облікових даних особи). З матеріалів справи вбачається, що повістка надсилалась на адресу « АДРЕСА_1 », згідно відомостей відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта» лист повернуто відправнику (згідно відомостей відповідача наданих у відзиві на позов «з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою»).

Відповідно до ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До 19 травня 2024 року частини 3 ст. 210 КпАП України не існувало, а тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

За приписами абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку (в редакції, чинній з 27.08.2024 згідно з постановою КМУ № 951 від 16.08.2024) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Суд зауважує, що позивач не був належним чином сповіщений об`єктом поштового зв`язку про надходження повістки ТЦК, дані про належне його повідомлення відсутні.

Доказів отримання повістки чи відмови від отримання відправлення матеріали справи не містять.

Повернення рекомендованого поштового відправлення з причини: «адресат відсутній за вказаною адресою», не може вважатися належним повідомленням позивача про дату, час і місце виклику, та, зокрема, більше характеризує наявність проблем з можливістю виконання обов`язку вручення відправлення саме з боку виконавця такого вручення (представника оператора поштового зв`язку).

Крім того, оскаржувана постанова також не містить посилань на складання відповідного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

В постанові не зазначено ні номеру повістки, ні дати її винесення, ні дати прибуття заявника до ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата народження особи, що притягається до відповідальності, вказана не вірно.

Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210,210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відтак, днем виявлення порушення є наступний день за днем не з`явлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, тобто 21.11.2024 року.

Із наведеного слідує, що граничною датою накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210 КУпАП, у даному конкретному випадку, є 21.02.2025 року.

Однак, як слідує із доказів у справі, постанова № 1950 за справою про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 3ст. 210 КУпАП була винесена посадовою особою відповідача лише 01.07.2025 року.

Суд наголошує, що інкриміноване позивачу правопорушення не є триваючим.

Тобто, відповідач будучи обізнаним про те, що ОСОБА_1 не з`явився за повісткою, протягом трьохмісячного строку не виніс постанову про притягнення або звільнення останнього від адміністративної відповідальності.

Відтак, трьохмісячний строк з моменту виявлення правопорушення, в межах якого можливе накладення адміністративного стягнення сплинув, що свідчить про протиправність винесеної постанови.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення: відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248,280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення справи відповідно до вимог законодавства.

Виходячи з наведеного, постанова у справі про адміністративне правопорушення № 1950 від 01.07.2025 року є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відтак, у суду наявні підстави для задоволення адміністративного позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, його слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, задовольнити, постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 1950 від 01 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк