Справа № 522/18311/25-Е
Суддя: Ярема Х. С.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025

Справа № 522/18311/25-Е

Провадження № 2-а/522/436/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Мельник І.А.

позивач ОСОБА_1 , адвоката Колеснікова І.О.

представника відповідача Саркісян А.Р.

розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення з України.

ВСТАНОВИВ:

13.08.2025 громадянка рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернулась до суду з позовом до ГУ ДМС України в Одеській області.

Позивач просить суд:

- скасувати рішення від 11.08.2025 про примусове видворення з України.

18.08.2025 відкрито провадження у справі.

27.08.2025 відповідач подав відзив.

Позивач звернення до суду пояснює тим, що 11.08.2025 міграційна служба прийняла щодо неї рішення про примусове видворення з України. Підставою прийняття такого рішення стало те, що процедура звернення ОСОБА_1 за міжнародним захистом завершена, а довідка про звернення за захистом в Україні, терміном дії до 12.08.2025, визнана недійсною, в зв`язку з чим ОСОБА_1 не має підстав для проживання в Україні; дозволений термін перебування на території України закінчився; ОСОБА_3 не може законно працювати, мати джерела доходів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян; не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вона може бути залишена для проживання. ОСОБА_3 оскаржуване рішення вважає таким, що підлягає скасуванню.

Вона є громадянкою рф, має вищу освіту. В 2019 році разом з чоловіком ОСОБА_4 прибула в Україну, оскільки мають небезпідставні побоювання за своє життя та здоров`я через незаконне їх переслідування правоохоронними органами в рф за політичні переконання та відсутність віросповідання. З чоловіком вона брали активну участь в мітингах проти діючої влади росії. Після того як вони прибули в Україну їй почали надходили дзвінки з погрозами розправи. В 2019 році в Україні позивач з чоловіком деякий час чекали анонсованого спрощення громадянам рф процедури набуття українського громадянства, а потім чоловік подав заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На даний момент процедура щодо чоловіка не завершена. В 2022 році ОСОБА_1 вимушена була поїхати до рф, оскільки закінчувався термін дії закордонного паспорта рф, а посольства рф в інших країнах їй відмовили у прийомі на отримання нового закордонного паспорта. Після прибуття у м. Новосибірськ ОСОБА_1 почали викликати на допити до слідчого комітету Радянського району у м. Новосибірськ, де погрожували розправою, порушенням кримінальної справи. Оскільки на той час в 2022 році уже відбулось військове вторгнення росії на території України, ОСОБА_5 вдалось виїхати з рф, оскільки люди з рф виїжджали масово. Після повернення в жовтні 2022 року в Україну ОСОБА_1 знову почали надходити на дзвінки від співробітників правоохоронних органів рф з погрозами розправи та позбавлення її волі.

Крім того, вони з чоловіком мали дійсний намір жити на території України, набути громадянство України. Для цього придбали квартиру в м. Одесі, де й досі проживають. Спочатку зареєстрували в Україні власну фірму для здійснення підприємницької діяльності. Обоє працюють в сфері ІТ-технологій, криптовалюти, мають добрий дохід. Частину можливих доходів вони з чоловіком давали як донат для ЗСУ.

03.11.2022 ОСОБА_1 подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням від 15.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено наданні статусу біженця, яке вона оскаржувала в судовому порядку. Рішенням суду від 26.07.2024 (№420/12667/24), залишеним без змін судами наступних інстанцій, їй відмовлено в задоволенні позову.

Позивач звертає увагу, що термін дії її довідки про тимчасовий захист був до 12.08.2025. Її ніхто не повідомив про визнання недійсною ції довідки 03.06.2025. Але, розуміючи, що суд відмовив їй в позові про скасування рішення ДМС про відмову в наданні статусу біженця, термін дії довідки до 12.08.2025, а вона немає наміру проживати на території України нелегально, повторно самостійно звернулась 16.06.2025 до ДМС із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 16.06.2025 їй надано відповідь, що заява направлена для прийняття рішення і проведення перевірки. Тобто, станом на теперішній час остаточне рішення не прийнято. Крім того, рішення про примусове повернення міграційна служба не приймала, а одразу про примусове видворення.

Відповідач проти позову заперечує. 11.08.2025 під час перевірки законності перебування в Україні громадянки рф ОСОБА_1 , яка прибула на територію України 08.10.2022 на підставі паспорту для виїзду за кордон терміном дії з 20.09.2022 по 20.09.2032, було встановлено проживання на території України без документів на право перебування в Україні. Після того як рішенням суду відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні її позову про скасування рішення ДМС про відмову в наданні статусу біженця, 03.06.2025 ДМС визнало недійсною довідку про звернення за захистом в Україні терміном до 12.08.2025. Відповідач посилається на те, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Дозволений строк перебування на території України ОСОБА_1 закінчився, вона перебуває на території України незаконно. Додатково представник відповідача пояснив, що після визнання 03.06.2025 недійсної довідки про звернення за захистом в Україні, ОСОБА_3 повинна була самостійно протягом строку 30 днів покинути територію України. Такий строк хоча й прямо не визначений законодавством, але вважається розумним строком.

Судом встановлено такі обставини справи.

08.10.2022 громадянка рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) прибула на територію України на підставі паспортного документу для виїзду за кордон терміном дії з 20.09.2022 по 20.09.2032.

ОСОБА_7 з 25.04.2012 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 .

При первинному зверненні із заявою про визнання біженцем або, особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_3 була документована Довідкою про звернення за захистом в Україні №014182, строком дії до 20.02.2025, який продовжено до 20.05.2025, а потім до 12.08.2025.

Рішенням Державної міграційної служби України від 15.03.2024 №38-24 відмовлено ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 (справа №420/12667/24), залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції 11.04.2025 та ухвалою суду касаційної інстанції 27.05.2025, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення ДМС України від 15.03.2024.

Наказом №110 від 03.06.2025 ГУ ДМС в Одеській області визнано недійсною довідку ОСОБА_1 про звернення за захистом в Україні №014182 терміном дії до 12.08.2025. Доказів повідомлення особи, якої стосується така довіка, намає.

ОСОБА_1 допомагає ЗСУ, надаючи фінансову допомогу, що підтверджується: Актами прийому-передачі благодійної допомоги від 24.09.2023, на 3 000 доларів США, від 09.10.2023 на 2 000 доларів США, від 14.11.2023 на 2 000 доларів США, від 27.11.2023 на 2 000 доларів США, від 12.12.2023 на 2 000 доларів США, від 12.01.2024 на 2 000 доларів США, від 11.02.2024 на 2 000 доларів США, від 15.03.2024 на 2 000 доларів США, від 10.04.2024 на 2 200 доларів США, від 13.05.2024 на 2 000 доларів США, від 15.07.2024 на 2 000 доларів США, від 15.08.2024 на 2 000 доларів США, від 13.09.2024 на 2 000 доларів США , від 14.10.2024 на 2 000 доларів США, від 15.12.2024 на 2 000 доларів США, від 16.01.2025 на 2 000 доларів США, від 16.02.2025 на 2 000 доларів США, від 18.03.2025 на 2 000 доларів США від благодійник - ОСОБА_1 на користь БО «Благодійний фонд «Інтернаціональний легіон допомоги».

11.08.2021 ОСОБА_1 та її чоловік купили квартиру в м. Одесі.

16.06.2025 ОСОБА_1 повторно звернулася до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Причиною повторного звернення стало те, що вже після подання попередньої заяви про визнання біженцем, вона постійно надавала фінансову допомогу ЗСУ через українські благодійні фонди, з метою купівлі автомобілів для ЗСУ, зміна з часом об`єктивного становища в росії, у частині безпечної ситуації, що суттєво змінилося з 2022 року. Переслідування громадян рф за підтримку України. У разі повернення до росії ОСОБА_1 стане жертвою свавільного насилля з боку правоохоронних органів рф, піддана катуванню, зазнаю кримінальних переслідувань через її проукраїнські погляди.

16.06.2025 ГУ ДМС в Одеській області повідомило, що заява направлена для прийняття рішення і проведення перевірки. Остаточне рішення наразі не прийнято.

11.08.2025 ОСОБА_1 особисто прибула до міграційної служби для вирішення питання продовження строку дії Довідки про звернення за захистом №014182, строк дії якої спливав 12.08.2025, або отримання нової Довідки.

В результаті цього дня ОСОБА_1 була затримана співробітниками управління міграційного контролю. Довідку про звернення за захистом в Україні № 014182 у неї забрали.

11.08.2025 за проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2025. Штраф вона сплатила.

11.08.2025 ГУ ДМС в Одеській області прийняло Рішення про примусове видворення з України громадянки рф ОСОБА_1 . В рішенні зазначено: проведено перевірку місця перебування особи неодноразово, особу не виявлено. Наказом №110 від 03.06.2025 р. довідку про звернення за захистом в Україні №014182 терміном дії до 12.08.2025 визнано недійсною. Громадянка ОСОБА_1 не має підстав для проживання в Україні, не може бути працевлаштована, мати законного, постійного джерела доходів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. Не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» її не можна було б примусово видворити за межі України.

Висновки суду.

Предметом спору є рішення суб?єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця за межі території України, а його підставами - відсутність законних підстав для прийняття такого рішення.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є (1) обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, (2) або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, (3) а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно з ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досяг 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно з постановою КМУ від 15.02.2012 №150 строк перебування іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, а також осіб без громадянства обмежено строком дії візи; громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

08.10.2022 громадянка рф ОСОБА_1 прибула на територію України легально. При первинному зверненні з заявою про визнання біженцем або, особою, яка потребує додаткового захисту була документована Довідкою про звернення за захистом в Україні № 014182, строком дії до 20.02.2025, який продовжено до 20.05.2025, продовжено до 12.08.2025. Рішенням Державної міграційної служби України від 15.03.2024 №38-24 було відмовлено ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Це рішення вона оскаржувала в судовому порядку, проте в задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Після цього наказом №110 від 03.06.2025 Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області визнало недійсною довідку № 014182 терміном дії до 12.08.2025. Доказів інформування ОСОБА_1 про визнання недійсною довідки немає.

Разом з тим, слід зважити на добросовісну поведінку позивача, яка не отримавши рішенням про визнання її біженцем, незнаючи про визнання недійсною довідки, 16.06.2025 повторно звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту вже з нових підстав.

Позивач звертає увагу на те, що на даний час вона знаходиться в процедурі звернення за міжнародним захистом, та має отримати відповідне рішення за результатами розгляду її повторної заяви, яке у разі негативного може бути оскаржено до суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, - заява-анкета встановленого зразка, в якій іноземець або особа без громадянства просить визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням та обґрунтуванням однієї з підстав для такого визнання, зазначених у пунктах 1 і 13 частини першої цієї статті

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України;

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, якій відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, зазначених у пунктах 1 та 13 частини першої статті 1 цього Закону, у разі виникнення зазначених умов може повторно звернутися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з п. 2.4. розділу ІІ Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 649 від 07.09.2011 (надалі Правила № 649) разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3);

під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

У разі відсутності підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС забезпечує можливість для заявника особисто або за допомогою законного представника скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та вчиняє інші дії, передбачені п. 3.1. розділу ІІІ Правил № 649.

Відповідно до п. 3.2. розділу ІІІ Правил № 649 у день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4) довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць.

Згідно з ч. 8 ст. 30 Закону № № 3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Наразі міграційною службою не прийнято рішення про відмову в прийнятті повторно поданої заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Також у матеріалах справи відсутні докази прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі повторно поданої заяви.

Крім того, законодавством не передбачено такої дострокової підстави для визнання недійсної довідки про звернення за захистом з підстав відмови судами в задоволенні іноземному громадянину в скасуванні рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В позивача був ще легальний строк перебування на території України. Позивачу не доведено до відома про визнання недійсної довідки. Натомість ще до 12.08.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась за отриманням міжнародного захисту.

Також оскаржуване рішення є немотивованим на предмет наявності щодо особи позивача обставин, передбачених статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою передбачено, що рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України приймаються, якщо є (1) обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, (2) або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, (3) а також в інших передбачених законом випадках.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи те, що позивач у встановленому законодавством порядку звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та яка на момент розгляду справи не розглянута, а поведінка позивача навпаки свідчить, що намірів порушення міграційного законодавства вона не проявляла, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 72, 74, 77, 90, 268-271, 288 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 11.08.2025 про примусове видворення з України громадянки РФ ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення складено 13.10.2025.

Суддя Ярема Х.С.