Справа № 240/21427/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/21427/24

категорія 106000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., дослідивши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиключення з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 10 травня 2006 року) як особу, яку раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, та зобов`язання відповідача виключити позивача з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 10 травня 2006 року) як особу, яку раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та з`ясувавши зміст заявлених у цій справі позовних вимог суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України військова служба є публічною службою у розумінні КАС України, а згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій справі позивач доводить, що у 2006 році він підлягав виключенню з військового обліку, оскільки вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2006 року у справі № 1-121/06 його було засуджено за чинення тяжкого злочину. Однак відповідачем не виключено його з військового обліку відповідно до пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що є предметом оскарження за змістом заявленого позову.

У позовній заяві позивач стверджує про реалізацію права на виключення з військового обліку у 2006 році шляхом особистого звернення до відповідача, проте процедуру виключення, як зазначає позивач, не було завершено відповідно до законодавства 2006 року, хоча у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 міститься відмітка "знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з пунктом 5 наказу № 324-06р МОУ", який, своєю чергою, уже втратив чинність.

Натомість позивач у 2006 році мав бути саме виключеним з військового обліку за нормою пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції на 10 травня 2006 року), з приводу чого пред`явлено позов.

Аналізуючи доводи позивача та враховуючи зміст спірних правовідносин виникає питання строку звернення до суду із заявленими вимогами.

Суд враховує довід позивача про його обізнаність щодо невиключення з військового обліку з отриманням у липні 2024 року повістки щодо уточнення облікових даних, проте зазначає, що за правилами статті 122 КАС України перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Тож звернувшись до відповідача та реалізовуючи, як стверджує позивач, право на виключення з військового обліку з підстав засудження за вчинення тяжкого злочину, у 2006 році позивач, проявивши зацікавленість, мав змогу з`ясувати та пересвідчитись щодо виключення з військового обліку у 2006 році. Слід при цьому враховувати й те, що у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 вміщено відмітку "26 червня 2006 року знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з пунктом 5 наказу МОУ № 342-06р." із проставленням дати "10 жовтня 2011 року", що дозволяє зробити висновок, що щонайпізніше від 10 жовтня 2011 року позивач був обізнаний з тим, що 26 червня 2006 року він саме "знятий", а не "виключений" з військового обліку відповідно до пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", про що він позивається у заявленому позові.

Тож звернувшись до суду з цим позовом 04 листопада 2024 року (05 листопада 2024 року зареєстровано судом та внесено до системи авторозподілу суду), тобто через понад 12 років з вимогами, які зводяться до завершення розпочатої, як зазначає позивач у позові, у 2006 році процедури виключення з військового обліку за пунктом 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції на 10 травня 2006 року), позивачем пропущено встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду у такій категорії спорів.

Слід відмітити, що при зверненні до суду особа повинна довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернулася за його захистом до суду упродовж встановленого процесуального строку звернення до суду. На противагу, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. При цьому враховується момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення, а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки відповідні обставини потребувати з`ясування та перевірки доказами в матеріалах справи під час розгляду спору по суті, після відкриття провадження у цій справі суд знаходить свій висновок в ухвалі від 11 листопада 2024 року щодо подання цього позову у строк, установлений законом, передчасним, тому позовну заяву належить залишити без руху з наданням позивачу строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом з наведенням поважних причин пропуску процесуального строку та з доданням належних доказів на підтвердження відповідних обставин.

При цьому суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд звертає увагу, що нормою частини третьої статті 123 КАС України передбачено, що у разі якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 171, 248, 256, 293, 294 КАС України, суддя,

ухвалив:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановивши позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доданням належних доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява (в частині) повертається без розгляду якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Копію цієї ухвали надіслати особі, яка звернулась з позовом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя О.Г. Приходько