Справа № 120/11651/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 жовтня 2025 р. Справа № 120/11651/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно неправильно визначив вид перевезень, що здійснювалось позивачем на момент перевірки, і, як наслідок, застосував до цих правовідносин вимоги статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», що в свою чергу потягнуло безпідставне винесення щодо позивача постанови, що оскаржується, що є прямим порушенням ст. 19 Конституції України. Постанова, що оскаржується, винесена без підстав, що є процесуальним порушенням, і тому постанова підлягає визнанню протиправною і скасуванню.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує і зазначає, що положення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 № 278, визначено перелік документів, які повинні мати водії та пред`являти на підтвердження здійснення пасажирських перевезень. Відповідно до акту перевірки у водія автобусу, що здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом "с. Слобода (Вінниця) - Зал. вокзал", були відсутні необхідні документи: схеми маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду. Відсутність таких документів, на думку відповідача, свідчать про наявність порушень вимог ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та підстав для застосування відповідних штрафних санкцій. Таке порушення, на думку представника відповідача, правомірно стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Також зазначено, що місце перевірки було вул. Київська. 175 м. Вінниця с. Слобода - м. Вінниця, зал вокзал, натомість позивачем до позовної заяви надається паспорт маршруту "138 м. Вінниця (АС "Східна, зал/вокзал) (Вінницький державний аграрний університет) - смт. Стрижавка - с. Коло-Михайлівка - ресторан "Дубовий гай", не відповідає фактичному місцю проїзду автобуса. Крім того, відповідно до трафарету автобусного маршруту, який був розміщений на лобовому склі вказано зал.вокзал - Слобода - через Київську, що підтверджує інший маршрут, аніж той який вказує позивач. Вказані документи зазначені в акті перевірки, а саме схеми маршруту , розклад руху, таблиці вартості проїзду були відсутні під час проведення рейдової перевірки, на підтвердження чого додано відеозапис з нагрудних камер посадової особи відповідача.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.06.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області відповідно до направлення від 21.06.2024 № 008464 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Уповноваженими особами Відділу 24.06.2024 по вул. Київській у м.Вінниці було проведено перевірку транспортного засобу Богдан Н-031 6, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 , який використовується позивачем для надання послуг з пасажирських перевезень, про що був складений відповідний акт.

За наслідками перевірки складено акт №036704 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

З акта перевірки слідує, що під час перевірки виявлено порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Під час надання послуг з регулярних перевезень пасажирів за маршрутом «с.Слобода-м. Вінниця Зал.Вокзав» перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: схеми маршруту, розклад руху та таблиці вартості проїзду.

Позивачу було направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30.07.2024 було винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №ПШ037178 в розмірі 17000 грн за порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначаєЗакон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ(далі - Закон №2344-ІІІ).

Закон №2344-ІІІрегулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону №2344).

Відповідно до ч.1ст.5 Закону №2344-ІІІосновним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Приписами статті 6 зазначеного Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567).

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з п. 2 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно із п. 12 - 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Умовами п. 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями39і48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено п. 21 Порядку № 1567.

Згідно зі ст. 34 Закону № 2344-IIIавтомобільний перевізник повинен:

- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

- утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

- забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

- забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

- організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

- забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

- забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

- забезпечувати безпеку дорожнього руху;

- забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ст. 39 Закону № 2344-ІІІавтомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п.1.3 розділу I Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 № 278 (наділ - Порядок № 278), автомобільний перевізник повинен забезпечити:

водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху;

водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних спеціальних перевезень, - примірником паспорта маршруту з позначкою "В".

За приписами абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: безпідставну відмову від пільгового перевезення пасажира - штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III, накладається на перевізників, які здійснюють нерегулярні пасажирські перевезення.

Як зазначено в позові, уповноважені особи інспекції при проведенні перевірки та відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови не врахували, що у акті перевірки №036704 від 24.06.2024 посадовою особою, яка проводила перевірку, чітко не визначено назви маршруту, при відсутності посилання на номер маршруту, що об`єктивно унеможливлює встановлення змісту порушення, так як залишається незрозумілим, які саме документи слід було надати водієві.

Перевезення пасажирів за маршрутом "с. Слобода- (м. Вінниця) Зал. Вокзал", як про це зазначено в акті перевірки, ФОП ОСОБА_1 як перевізником не здійснюються. В дійсності на момент перевірки від 24.06.2024 водієм автобуса Богдан А-09, д.н.з НОМЕР_1 , здійснювалося регулярне перевезення пасажирів на приміському маршруті загального користування №138 м. Вінниця (АС "Східна", зал/вокзал) (Вінницький аграрний університет- смт. Стрижавка, с. Коло-Михайлівка, ресторан "Дубовий гай".

Саме такі обставини зазначено у позові яка підставу для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відповідача.

Такі доводи позивача не відповідають обставинам справи, з огляду на таке.

На вимогу суду представник відповідача надав суду докази, що слугували підставою для прийняття оспорюваної постанови від 30.07.2024 за №ПШ 037178. Зокрема, надано фото автобуса марки Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 на лобовому склі якого розміщений трафарет автобусного маршруту "ЗАЛ.ВОКЗАЛ-СЛОБОДА через КИЇВСЬКУ".

Згідно Акту №036704 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.06.2024 транспортний засіб Богдан д.н.з. НОМЕР_1 рухався за маршрутом с.Слобода-м Вінниця Зал.Вокзал.

Такими доказами спростовані посилання позивача на те, що перевезення пасажирів за маршрутом "с. Слобода- (м. Вінниця) Зал. Вокзал", ФОП ОСОБА_1 як перевізником не здійснюються.

З огляду на викладене, наданий позивачем до матеріалів справи паспорт маршруту за реєстраційним номером №18 від 14.04.2011, оскільки такий стосується маршруту №138 (АС "Східна", зал/вокзал) (Вінницький державний аграрний університет) - смт. Стрижавка - с. Коло-Михайлівка - ресторан "Дубовий гай".

Приписи п.145 розділу VI Правил передбачають, що автомобільний перевізник зобов`язаний, окрім іншого, видавати водіям та іншим працівникам передбачені законом документи.

Суд також враховує, що згідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, в тому числі наявність чи відсутність витягу з паспорту маршруту, схема маршруту та таблиці вартості проїзду.

Інших доводів щодо протиправності оскаржуваної постанови позивачем в позові не наведено.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом "с. Слобода- (м. Вінниця) Зал. Вокзал" без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника статтею 39 Закону №2344-III, а тому допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт і до нього правомірно на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону N 2344-III застосована санкція у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Отже, відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (03135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, )

Суддя Комар Павло Анатолійович