Справа № 552/6857/25
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6857/25
Провадження 2-а/552/116/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.10.2025 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

розглянувши в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/6857/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа Подільський відділ ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 15.08.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що 10 грудня 2024 року позивача було зупинено працівниками правоохоронних органів та повідомлено про його перебування в розшуку як особи, що нібито порушила правила військового обліку. Зазначав, що ще у травні 1996 року він був виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного, виданим 01.11.2021 року. З метою перевірки цієї інформації він добровільно погодився проїхати з працівниками патрульної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де посадові особи намагалися примусити його пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби. При цьому позивач наголошував, що його виключення з військового обліку було здійснене законно і чинним на той момент законодавством. У травні 2024 року відповідні норми були скасовані, однак відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, повторна постановка позивача на військовий облік та спроби його мобілізації суперечать законодавству України. Але не зважаючи на це, відносно нього були складені процесуальні документи.

Також зазначав, що 23 липня 2025 року ним було отримав повідомлення про блокування його банківських рахунків за постановою Подільського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Через мобільний додаток «Дія» ним було завантажено постанову від 23.07.2025 року про відкриття виконавчого провадження № 78691290 з примусового виконання постанови № 5430 від 20.12.2024, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_5 . Постановою було накладено штраф у розмірі 51000 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

05 серпня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ним було зроблено копію постанови № 5430 від 20.12.2024, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 , відповідно до якої його було притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 25500 грн.

Вважає постанову №5430 від 20.12.2024 неправомірною, оскільки його було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 без дотримання належної процедури, зазначає, що виклик громадян до центрів комплектування під час мобілізації для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Такі дії посадових осіб суперечили чинному законодавству. Зазначає, що він є особою, яка раніше була виключена з військового обліку і таким чином він не є військовозобов`язаним, а тому зобов`язання уточнити дані, отримувати повістки, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, проходити медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та інше на нього не поширюються.

Позивач просив суд поновити йому строк на подання позовної заяви про скасування постанови №5430 від 20.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати протиправною та скасувати вказану постанову, справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.08.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі, яку вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та залучено до участі в справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідачами відзив на позовну заяву не подавався.

Третьою особою пояснення не подавалися.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що відповідно до відмітки у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного ОСОБА_1 , останній з 21.05.1996 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі п.6 ч.6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

20.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 винесено Постанову №5430 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500 грн.

Відповідно до вказаної постанови 10 грудня 2024 року о 12 год. 40 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_1 був супроводжений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час звірки облікових даних даний громадянин 10.12.2024 був направлений для проходження військово-лікарської комісії , про що був зроблений відповідний запис в журналі реєстрацій направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але військовозобов`язаний ОСОБА_1 від проходження лікарської комісії відмовився, про що був складений акт щодо відмови від проходження ВЛК.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України» особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 3 ст. 4 «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

На разі в Україні, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, введено правовий режим воєнного стану, який є результатом фактичного початку воєнних дій, та який продовжено.

За приписами п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(у редакції чинній станом на 01.08.2021 року) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З 18.05.2024 на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» набули чинності зміни до ч. 6ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та останню викладено у новій редакції.

За положеннями ч. 6 ст. 37 «Про військовий обов`язок і військову службу», виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Таким чином, з 18.05.2024, громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, вже не підлягають виключенню з військового обліку.

У свою чергу, за положеннями п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.

За наслідками аналізу вказаних законодавчих актів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , який був виключений з військового обліку, після набрання чинності нової редакції ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не маючи підстав для виключення з військового обліку, а також не перебуваючи на військовому обліку, отримав обов`язок стати на військовий облік для отримання статусу військовозобов`язаного.

Тому його твердження, що на нього не можуть бути поширені норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він виключений з військового обліку та не є військовозобов`язаним, суд оцінює критично.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Разом з тим, суд виходить з того, що діючим законодавством визначено процедуру направлення військовозобов`язаного на проходження ВЛК, яка повинна бути дотримана уповноваженими органами та посадовими особами.

Згідно з п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 11 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.08.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 витребувано копії матеріалів адміністративної справи, за результатами якої було складено постанову №5430 від 20.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Витребувані матеріали до суду не надходили.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Тому з огляду на вищевикладене, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів того, що позивачу під особистий підпис видавалося направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а він відмовився отримувати направлення, та не надано доказів що таке направлення було зареєстроване в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію.

Таким чином, відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, доказів того, що він вчинив адміністративне правопорушення .

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП,

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови №5430 від 20 грудня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови №5430 від 20 грудня 2024 року, суд бере до уваги, що матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем копії постанови та отримання такої постанови позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки судом встановлено, що позивач строк на оскарження постанови №5430 від 20 грудня 2024 року пропустив з поважних причин, оскільки не знав про наявність вказаної постанови , то наявні підстави для поновлення пропущеного позивачем процесуального строку.

Судом також встановлено, що позивачем позов пред`явлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки він не є юридичною особою, він не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином належним відповідачем у справі, до якого судом задоволено позовні вимоги, є ІНФОРМАЦІЯ_6

В задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно відмовити.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 5430 від 20.12.2024 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову №5430 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20.12.2024 , а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

-відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

-відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

-третя особа Подільський відділ ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження м. Полтава, вул. Чураївни, 1/1.

Повне судове рішення складено 14.10.2025.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко