Справа № 159/3352/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 159/3352/25 пров. № А/857/32706/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Чалий А.В. у м.Ковель) у справі № 159/3352/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№4453609 від 08.04.2025 винесену інспектором ВП №2 (смт. Міжгір`я) Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, капітаном поліції Черничко Василем Васильовичем, за справою про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн як незаконну, а провадження у справі про закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що поліцейський здійснив розгляд справи без повного, всебічного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оскільки, ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП не вчиняв, то застосування санкцій до нього є неправомірними.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Адміністративний позов задоволено частково. Постанову інспектора відділення поліції №2 (смт. Межигір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП у Закарпатській області капітана поліції Черничка Василя Васильовича серії ЕНА №4453609 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасовано. Справу направлено на новий розгляд до відділення поліції №2 (смт. Межигір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП у Закарпатській області.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанова інспектора відділення поліції №2 (смт. Межигір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП у Закарпатській області капітана поліції Черничка Василя Васильовича серії ЕНА №4453609 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. прийнята з процедурними порушеннями.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду, а резолютивна частина рішення суду першої інстанції суперечить вимогам КАС України.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 08.04.2025 інспектором відділення поліції №2 (смт. Межигір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП у Закарпатській області капітаном поліції Черничко Василем Васильовичем винесено постанову серії ЕНА №4453609 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 08.04.2025 о 14 год. 30 хв. в с. Межигір`я по вул. Пилипа Орлика, водій, керуючи транспортним засобом «BMW І8», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку в смт. Міжгір`я по вул. Шевченка о 14 год. 20 хв., чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог заборонних знаків.

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 8.4 ПДР встановлено поділ дорожніх знаків, зокрема п. «в» передбачено заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак згідно наведеного вище колегія суддів встановила, що передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано фото.

Разом з цим, з доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву фото не можливо встановити дату, час та місце зупиненого транспортного засобу, чи підпадає місце зупинки під дію знаку «Зупинку заборонено» і чи саме ОСОБА_1 , а не інша особа здійснила дану зупинку автомобіля.

Крім того, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), яким зафіксовано вчинення правопорушення.

Ба більше, як правильно зазначив суд першої інстанції, що в постанові серії ЕНА №4453609 від 08.04.2025 в розділі 4 «Особа, щодо якої розглядається справа» вказано « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Волинська, Ковель, Ковельський, вулиця Левицького, 2...»

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З оскаржуваної постанови вбачається, що власник транспортного засобу «BMW І8», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

Також слід, зазначити, що при розгляді справи ОСОБА_1 присутній не був, постанову не отримував, про що вказує п. 9 оскаржуваної постанови: «Копію постанови надіслано рекомендованим листом вих.№46450 від 09.04.2025».

Будь яких доказів, фото чи відеофіксації позивача на місці вчинення адміністративного правопорушення відсутні.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє твердження суду першої інстанції, що спірна постанова прийнята з процедурними порушеннями, відтак її потрібно в силу вимог ст. 286 КАС України скасувати і направити на новий розгляд до відділення поліції №2 (смт Межигір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП у Закарпатській області.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду то такі спростовані судом першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 оскаржує постанову від 08.04.2025, а позовна заява надійшла до суду 21.05.2025, тобто позов подано з пропуском десяти днів з дня ухвалення оскаржуваної постанови.

Однак, враховуючи ту обставину, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав 20.05.2025, що підтверджується матеріалами справи, зокрема копією постанови з відміткою про її отримання, та в десятиденний строк з часу її отримання подав адміністративний позов, суд першої інстанції обґрунтовано визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та вважав за необхідне поновити пропущений строк для оскарження постанови.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2025 року у справі № 159/3352/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 09 жовтня 2025 року