Справа № 462/6350/25
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/6350/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі:

судді Ліуша А.І.

секретаря Поляниці А.М.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Філіпчук Х.Ю.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, зобов`язання повернення витрат понесених на виконання постанови,-

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулася до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі. Вимоги позову мотивовано тим, що постановою № 126 від 07 травня 2025 року, адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради на позивачку, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн., за порушення правил благоустрою (самовільне виконання робіт без оформлення дозволу на тимчасове порушення благоустрою самовільне захоплення територій), що передбачено ст. 152 КУпАП. Так, зазначила, що вона є власником квартири та, водночас, за правилами п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласником будинку АДРЕСА_1 . Вранці 04 вересня 2024 року будинок АДРЕСА_1 зазнав значних пошкоджень внаслідок ракетного удару країни агресора, зокрема, пошкоджено дах, впала стеля, вибито вікна і двері, пошкоджено стіни. 14 листопада 2024 року, ЛКП «Левандівка» звернулось до інженера проектувальника з проханням виготовити звіт про технічне обстеження та надання висновків про влаштування відмостки шириною 3м. Інженер проектувальник за результатами обстеження надала рекомендації, зокрема, провести в межах зруйнованої відмостки вздовж дворового фасаду пониження рівня поверхні грунту за допомогою влаштування залізобетонного приямку з монолітною залізобетонною підпірною стіною з обов?язковим забезпеченням спланованого відведення поверхневої вологи тощо. Також, на замовлення позивачки, ПП «Львівкомундорпроект» у листопаді 2024 року надано технічні висновки про інженерно-геологічні умови ділянки обстеження фундаментів та вивчення грунтів; відповідно до цих виснвків фундаменти будинку № 14а, що на вул. Олени Степанівни у м. Львові потребують підсилення та проведення водозахисних заходів. 21 січня 2025 року, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради надала позивачці дозвіл № 3 01/25 на виконання робіт з порушення благоустрою для виконання робіт з гідроізоляції фундаменту. Інспекція державного архітектурно-будівельного контрою у відповідь на її звернення роз?яснила, що відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об?єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів не потребує отримання дозвільних документів. Земляні та ремонтні роботи позивачка та її чоловік проводили господарським способом, самостійно, адже жодної допомоги ні від держави, ні від органу місцевого самоврядування на ремонтно-відновлювальні роботи я не отримала. Таким чином, вважає що відсутні правові підстави для притягнення її до відповідальності, просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, провадження по справі закрити, повернути їй понесені витрати на сплату штрафу та витрати державного виконавця.

Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав, що в ньому зазначені, просила такий задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що підставою для винесення адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради оскаржуваної постанови слугував протокол № 05 від 03 квітня 2025 року, складений уповноваженою особою ЛКП «Левандівка» - головним інженером, про те, що виявлено самовільне захоплення території (частини території) об?єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади, та позивачка самовільно виконувала роботи без оформлення дозволу на тимчасове порушення благоустрою між будинками Б.Міхновських, 38 та Олени Степанівни, 14а. Вказаний протокол складено в присутності свідків - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . Зазначили, що і протокол, і оскаржувана постанова адміністративної комісії складені відповідно до вимог чинного законодавства із зазначенням нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Вказав, що санкцією ст.152 КУпАП передбачене адміністративне стягнення, а саме: штраф на громадян від 340 грн до 1360 грн, та на посадових осіб, громадян - суб?єктів підприємницької діяльності від 850 до 1700 грн. Штраф на ОСОБА_1 , накладений в межах санкції вказаної статті. Вважає, що накладений штраф носить не тільки каральний, а й превентивний характер адже суспільство повинне усвідомлювати важливість дотримання правил благоустрою та вчасно виконувати вимоги комунальних підприємств. Адміністративна комісія при Залізничній районній адміністрації вбачає своїм обов?язком вчасно реагувати на протоколи, які надходять, та своєчасно вживати заходи. Крім того, вказали, що позивачка ОСОБА_1 , до позовної заяви долучила дозвіл №3 01/25 в якому зазначено, що їй дозволяється виконувати роботи з порушенням благоустрою для виконання робіт з гідроізоляції фундаменту, строк для виконання робіт: початок 20 січня 2025 року - кінець 19 лютого 2025 року. Залізнична районна адміністрація, звернула увагу на те, що датою складання протоколу є дата 03 квітня 2025 року, тобто ОСОБА_1 , здійснювала дії, що мають ознаки втручання в об?єкт благоустрою після завершення строку дії дозволу, а отже, дані дії були неправомірними та підлягали кваліфікації як адміністративне правопорушення. Недотримання встановлених законодавством процедур, зокрема строків дії дозволів, свідчить про ігнорування принципу правової визначеності та порушення публічного порядку. ОСОБА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , проте, самовільно захопила територію (частину території) об?єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади, за адресою: м.Львів, між будинками на вул. Б.Міхновських 38 та вул.О.Степанівни 14. Тобто, ОСОБА_1 виконувалися роботи на території, яка їй не належить. Всі обставини в сукупності слугували підставою для адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради щодо винесення відповідної постанови та накладення адміністративного стягнення. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі.

Позивачка в судовому засіданні проти пояснень представника відповідача заперечила та вказала, що здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів тощо, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відповідно до вимог ст. 255 КУпАП, за правопорушення передбачені ст. 152 цього Кодексу, протоколи про мають право складати: уповноважені на те посадові особи Нацполіції; посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад; член громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону. Однак, ЛКП «Левандівка» є комунальним підприємством, а не виконавчим органом міської ради. Відповідно, навіть якщо головний інженер у згаданому ЛКП і є посадовою особою, то ця посада не наділяє його повноваженнями на складання адмінпротоколів, оскільки це не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» та ст. 255 КУпАП. Будь які інші акти органів місцевого самоврядування чи їх виконавчих органів, що не відповідають вимогам наведених актів, не підлягають до застосування у спірних правовідносинах, з огляду на вимоги ч.ч. 1-3 ст. 7 КАС України. Отже, протокол про адміністративне правопорушення складено неповноважною особою, а відтак не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. . Щодо свідків: ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . За даними каталогу електронних декларацій, розміщених у загальному доступі в мережі інтернет, ОСОБА_2 , працює начальником технічного відділу ЛКП «Левандівка», ОСОБА_3 , - майстер дільниці ЛКП «Левандівка». Тобто, свідки безпосередньо пов`язані з особою яка складала протокол місцем праці та підпорядкуванням. Більше того, відповідач не надав суду жодних пояснень зазначених «свідків». За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не є свідками в розумінні ст. 272 КУпАП. Враховуючи викладене, просила суд її позовну заяву задоволити, доводи, викладені у відзиві відхилити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради 21 січня 2025 року, видала дозвіл ОСОБА_1 №3 01/25, згідно якого їй дозволяється виконувати роботи з порушення благоустрою для виконання робіт з гідроізоляції фундаменту вул. О. Степанівни №14a Строк виконання робіт: з 20 січня 2025 року по 19 лютого 2025 року.

Згідно відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, щодо запиту про надання роз?яснень щодо необхідності отримання дозвільних документів на проведення ремонтно-відновлювальних робіт у будинку, що зазнав пошкоджень внаслідок ракетного удару на вул. О. Степанівни, 14а у м. Львові, повідомлено наступне. Згідно з п. 13 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об?єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406, відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об?єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів не потребує отримання дозвільних документів. Разом з тим повідомлено, що будівельні чи ремонтні роботи, у тому числі з переобладнання і перепланування житлових будинків, повинні здійснюватися відповідно до чинних будівельних норм.

Згідно протоколу №05 про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпаП, 03 квітня 2025 року, головним інженером ЛКП «Левандівка» в м. Львові на вул. Широка, 86 в ЛКП «Левандівка», склала протокол щодо ОСОБА_1 , згідно якого вона вчинила порушення п. 14.1.20 та 14.1.31 «Правил благоустрою Львівської МТГ», затверджених ухвалою Львівської міської ради від 19.12.2024р. №5766, а саме: самовільно виконувала роботи без оформлення дозволу на тимчасове порушення благоустрою та самовільно захопила територію (частину території) об?єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади, за адресою: м.Львів, між будинками вул. Б. Міхновських 38 та вул. О.Степанівни 14а. Матеріали справи також містять фотографію території між будинком на АДРЕСА_3 та О.Степанівни, 14А.

Постановою адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 07 травня 2025 року №126, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, оскільки вона порушила п. 14.1.20 та 14.1.31 «Правил благоустрою Львівської МТГ», затверджених ухвалою Львівської міської ради від 19.12.2024р. №5766, а саме: самовільно виконувала роботи без оформлення дозволу на тимчасове порушення благоустрою та самовільно захопила територію (частину території) об?єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади, за адресою: м.Львів, між будинками вул. Б. Міхновських 38 та вул. О.Степанівни 14а. За вказане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира в АДРЕСА_2 . Суду було також надано технічний паспорт на вказану приватизовану квартиру.

Згідно повідомлення директора ЛКП «Левандівка» від 14 листопада 2024 року, ЛКП «Левандівка» просить виготовити звіт про технічне обстеження та висновки про влаштування відмостки шириною 3м від стіни дворового фасаду з території будинковолодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Оплата буде проведена мешканкою квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4 , так як будинок знаходиться на самообслуговуванні.

Відповідно до звіту про обстеження та доданим робочим кресленням (замовлення 269/12-2024), з метою покращення умов проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , зокрема в кв. АДРЕСА_6 , рекомендовано виконати ремонтно - відновлювальні роботи: провести в межах зруйнованої відмостки вздовж дворового фасаду пониження рівня поверхні грунту за допомогою влаштування залізобетонного приямку з монолітною залізобетонною підпірною стіною із обов?язковим забезпеченням спланованого відведення поверхневої вологи ухилами в трапи дощеприймачів; перед влаштуванням приямку необхідно виконати горизонтальну обклеєчну гідроізоляцію заглибленої в грунт частини стін на глибину не менше ніж 1,5м та розглянути можливість додаткового влаштування горизонтальної ін?єкційної відсічної гідроізоляції; перед влаштування вище вказаних робіт очистити поверхню стін і фундаментів металевими щітками в межах зволоження, виконати просушування стін паяльними лампами, обробити поверхню складними гідроізоляційними і протигрибковими сумішами по теплій поверхні за 2-3 рази, влаштувати вертикальну рулонну гідроізоляцію, відновити штукатурку; забезпечити нормальний повітрообмін в приміщеннях; відновити систему відведення вологи з даху, а саме жолобів, дощеприймальних воронок та водостічних труб з їх підключенням в дощову каналізацію.

Крім того, у вказаному звіті зазначено, що для забезпечення нормальних умов експлуатації житлової квартири АДРЕСА_6 , як і решти квартир будинку, та ліквідації порушення основних вимог чинних будівельних норм і правил, в тому числі п.3.12 і п.5.3 ДБН В. 2.2 - 15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» та причин замокання кладки фундаментів і стін з появою в них сирості і грубку, необхідно взамін зруйнованої відмостки вздовж стіни дворового фасаду виконати влаштування монолітного залізобетонного приямку з підпірною стінкою з метою пониження рівня поверхні грунту і метою та ліквідації причин замокання згідно до рекомендацій попереднього розділу і доданих робочих креслень.

В матеріалах справи також містяться технічні висновки про інженерно-геологічних умовах ділянки обстеження фундаментів та вивчення грунтів їх основи житлового будинку на вул. О.Степанівни, 14А в м. Львові, а також фотографії будівлі.

Частиною 1 ст. 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точності відповідно з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, судом було встановлено, що 04 вересня 2024 року в м. Львові внаслідок ворожого обстрілу росією міст України, в тому числі м. Львовова було пошкоджено житлові будинки, зокрема пошкоджено будинок в якому проживає позивачка в АДРЕСА_7 . Вказана інформація є загальновідомою.

В ході розгляду справи також встановлено, що позивачка з метою самостійної ліквідації пошкоджень зазнаних ракетним ударом отримала дозвіл Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, на виконання робіт з порушення благоустрою для виконання робіт з гідроізоляції фундаменту вул. О. Степанівни №14a. Крім того, судом встановлено, що позивачка зверталася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яке надало їй відповідь про те, що відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об?єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів не потребує отримання дозвільних документів.

Відтак, судом встановлено, що позивачка діяла виключно в межах закону, сумлінно та з дотриманням усіх передбачених процедур, необхідних для відновлення пошкодженого внаслідок ворожого обстрілу житла. ОСОБА_1 , отримала відповідні дозволи, узгодження та письмові роз`яснення від уповноважених органів, отже, жодних ознак самовільного проведення робіт у її діях не вбачається. Натомість твердження представника відповідача в умовах, коли держава перебуває у стані війни, а населення власним коштом і з власної ініціативи відновлює зруйноване житло, - про підставність кари людей за те, що вони ремонтують свій дім, зі всіма дозвільними документами, є проявом бюрократичного свавілля та цинічної байдужості.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що саме відповідні органи місцевого самоврядування та контролюючі установи були зобов`язані самостійно ініціювати та здійснити ремонт пошкоджених будівель, забезпечивши громадянам безпечні умови для проживання. Тому будь-які спроби перекласти відповідальність на потерпілу сторону є неприпустимими та такими, що суперечать принципам справедливості й верховенства права.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до наданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради дозволу №3 01/25, виданого на ім`я ОСОБА_1 , їй було чітко визначено період проведення робіт з 20 січня 2025 року по 19 лютого 2025 року. Відтак, як було встановлено в ході розгляду справи, позивачка здійснювала роботи виключно в межах визначеного адміністрацією строку, що повністю узгоджується з виданим дозволом і підтверджує законність її дій. Натомість, представник відповідача не надав жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 виконувала будь-які роботи поза межами зазначеного періоду або з порушенням умов дозволу. Самі лише усні припущення чи голослівні твердження представника відповідача, не підкріплені жодними документами чи актами обстеження не можуть бути прийняті судом як докази. Суд звертає увагу, що сторони зобов`язані доводити обставини, на які вони посилаються, належними доказами, а не суб`єктивними припущеннями. Відтак, позиція представника відповідача є бездоказовою, побудованою на припущеннях, що свідчить про формальний та недобросовісний підхід до виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також, суд критично оцінює позицію відповідача щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за нібито самовільне захоплення території (або частини території) об`єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади за адресою: м. Львів, між будинками №38 по вул. Б. Міхновських та №14А по вул. О. Степанівни. Так, відповідач не надав суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував сам факт такого «захоплення» або свідчив про наявність будь-яких дій позивачки, спрямованих на порушення права власності чи користування земельною ділянкою громади.

Єдина наявна в матеріалах справи фотографія, на яку посилається відповідач, не містить жодних ознак незаконного зайняття чи обмеження доступу до об`єкта благоустрою. На ній зафіксовано виключно металеві підпори, тимчасово встановлені для забезпечення безпечного проведення ремонтних робіт у пошкодженому внаслідок обстрілу будинку. Суд наголошує, що зазначені конструкції носять очевидно технічний і тимчасовий характер, а будь-які припущення щодо їх «постійності» або використання з іншою метою не підтверджені жодними доказами. Матеріали справи не містять ані акта фіксації самовільного зайняття території, ані геодезичних вимірів, ані документів, які б засвідчували факт зміни меж чи площі земельної ділянки.

Окрім того, суд звертає увагу на формулювання, зазначене у постанові про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, де зазначено, що ОСОБА_1 «захопила територію (частину території)» об`єкта благоустрою. Таке неконкретне, двозначне формулювання саме по собі свідчить про відсутність чіткого встановлення об`єктивної сторони правопорушення, що є грубим порушенням принципу юридичної визначеності, на яке посилається сам представник відповідача в своєму відзиві. Невизначеність того, чи йдеться про «територію» чи «частину території», унеможливлює точне розуміння суті обвинувачення та фактично позбавляє позивачку можливості ефективно захищати свої права.

Додатково суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 255 КУпАП, за правопорушення передбачені ст. 152 цього Кодексу, протоколи мають право складати: уповноважені на те посадові особи Національної поліції; посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад; член громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення №05 від 03 квітня 2025 року, взагалі складено особою, яка не наділена відповідними повноваженнями, передбаченими ст. 255 КУпАП. В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що головний інженер ЛКП «Левандівка» має право складати протоколи за ст. 152 КУпАП, або що ЛКП «Левандівка» відноситься до переліку органів чи осіб, уповноважених законом на вчинення таких дій. Таким чином, складений протокол не може вважатися належним і допустимим доказом у справі, оскільки він оформлений особою без компетенції, що є істотним порушенням вимог процесуального закону. Відтак, суд розцінює дії відповідача як такі, що виходять за межі наданих законом повноважень, а відповідний протокол як складений з порушенням процедури, встановленої КУпАП.

Також, суд погоджується з доводами позивачки щодо зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу не було долучено письмових пояснень зазначених осіб, що позбавляє суд можливості перевірити обставини, на які вони нібито посилаються, а отже і достовірність відомостей, на підставі чого було складено протокол. Крім того, судом встановлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, Кирик Г.І. обіймає посаду начальника технічного відділу ЛКП «Левандівка», а ОСОБА_3 посаду майстра дільниці цього ж підприємства. Отже, вказані особи перебувають у трудових відносинах з тим самим підприємством, працівником якого є особа, що склала протокол, та перебувають з нею у відносинах підпорядкування. Така обставина ставить під сумнів їхню неупередженість та об`єктивність як свідків у даній справі, оскільки вони можуть бути зацікавленими у підтвердженні позиції свого роботодавця або колеги. Відсутність їхніх пояснень у матеріалах справи у поєднанні з очевидним службовим зв`язком з особою, що склала протокол свідчить про неналежність і недопустимість таких свідчень як доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Так, фактично єдиним доказом, на який посилається відповідач для підтвердження вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, є сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, суд наголошує, що сама по собі постанова не може бути доказом у справі, оскільки вона є результатом розгляду, а не джерелом встановлення фактичних обставин правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, у вказаній справі жодного з перелічених доказів не міститься. Відповідачем не надано ані об`єктивних даних, які б підтверджували факт вчинення позивачкою будь-яких дій, що порушують правила благоустрою, ані доказів, які б підтверджували склад правопорушення. Таким чином, посилання відповідача лише на оскаржувану постанову як на доказ є грубим порушенням принципів доказування, передбачених КУпАП, і свідчить про повну відсутність належної доказової бази для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за встановленими обставинами фактично нівелює саму суть адміністративного провадження, оскільки притягнення особи до відповідальності має ґрунтуватися виключно на належних, допустимих та достовірних доказах, а не на припущеннях чи формальних рішеннях органу, який не спромігся належним чином довести правопорушення.

Суд також звертає особливу увагу на твердження представника відповідача, наведені у відзиві, відповідно до яких зазначено, що санкцією ст. 152 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на громадян у розмірі від 340 грн до 1360 грн. Разом з тим, за нібито вчинене правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у максимальному розмірі 1360 грн. Однак, суд наголошує, що ні у самій постанові про накладення адміністративного стягнення, ні у відзиві представника відповідача не наведено жодного аргументу чому саме було застосовано максимальну межу санкції, передбачену законом. Відповідач не вказав жодних обставин, які б свідчили про підвищений ступінь суспільної небезпеки дій позивачки, наявність обтяжуючих обставин або повторність правопорушення, що відповідно до вимог ст. 33 КУпАП є обов`язковими для врахування при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення.

Застосування максимальної санкції без належного мотивування суперечить не лише положенням КУпАП, а й загальним принципам справедливості, пропорційності та індивідуалізації покарання, які є фундаментальними у правозастосуванні. Відсутність пояснення, чому орган, який розглядав справу, дійшов висновку про необхідність накладення саме найсуворішого штрафу, свідчить про формальний підхід до розгляду матеріалів та порушення права особи на обґрунтоване рішення, гарантованого статтями 2 і 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд звертає увагу на твердження представника відповідача про те, що накладений штраф має не лише каральний, а й превентивний характер, оскільки суспільство повинне усвідомлювати важливість дотримання правил благоустрою та своєчасного виконання вимог комунальних підприємств. Суд дійсно погоджується з тим, що дотримання правил благоустрою є важливим елементом забезпечення належного стану міського середовища та безпеки громадян. Водночас, суд наголошує, що усвідомлення обов`язку щодо дотримання благоустрою має бути взаємним: так само як громадяни повинні дбати про збереження належного стану території, комунальні установи та відповідальні органи мають належним чином виконувати покладені на них обов`язки, своєчасно реагувати на пошкодження та здійснювати відновлення елементів благоустрою.

Замість того, щоб перекладати тягар утримання та відновлення пошкоджених об`єктів на громадян, відповідальні установи повинні проявляти ініціативу, забезпечуючи реальне виконання своїх функцій, зокрема щодо ліквідації наслідків пошкоджень та підтримання безпечного стану прибудинкових територій. Інакше будь-які покарання громадян за уявні чи надумані порушення втрачають свій превентивний зміст і перетворюються лише на інструмент тиску, що суперечить самим принципам адміністративної справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що наведені у постанові доводи відповідача є надуманими, побудованими на припущеннях, а сама постанова складена без належного фактичного та доказового підґрунтя, що виключає можливість визнання її законною та обґрунтованою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем не доведено наявність в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

В той же час, щодо позовної вимоги про зобов`язання адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради здійснити повернення витрат понесених на виконання постанови, а саме: штрафу, виконавчого збору та витрат державного виконавця, суд зазначає наступне. Так, заявлена вимога не підлягає задоволенню, оскільки обов`язок щодо повернення коштів, сплачених у межах виконавчого провадження, не належить до компетенції адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради. Вказана комісія не є розпорядником відповідних сум, а тому не може здійснювати їх повернення. З метою відшкодування понесених витрат позивачці слід звернутися безпосередньо до органу державної виконавчої служби, на рахунок якого були зараховані кошти, із наданням копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 7-12, 71, 86, 100, 102, 159-163, 167 КАС України, -

У Х В А Л И В :

визнати протиправною та скасувати постанову № 126 від 07 травня 2025 року адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /, 79022, місто Львів, вулиця Виговського, 34/ на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто Львів, вулиця Олени Степанівни, 14А/3/ витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Ліуш