Справа № 522/10379/25-Е
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Науменко А.В.,

за участі секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Миколаєві УПП у Миколаївській області ДПП НП Гресь Сергія Олександровича, співвідповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до інспектора 1взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Миколаєві УПП у Миколаївській області ДПП НП Гресь Сергія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Постанова серії ЕНА № 4679951 від 08.05.2025 року, винесена інспектором патрульної поліції Гресем С.О. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення п. 11.5 ПДР), є протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач стверджує про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки рух по лівій смузі на ТРАСІ М-14, 57 км, був обумовлений об`єктивними обставинами, а саме: недосконалістю дорожньої розмітки, наявністю суцільної лінії, численними пішохідними переходами та незадовільним станом дорожнього покриття (не відповідність ДСТУ 3587-1997), звуженням крайньої правої смуги, а також необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху та кращої видимості через зелені насадження, що перекривають огляд пішоходів. Позивач зазначає, що рух по смузі, ближче до центру, був безпечнішим, і зауважує на відсутності чітких вказівок у ПДР щодо мінімальної відстані для початку маневру об`їзду або повернення на смугу руху після його завершення. Крім того, Позивач вказує на вибіркове застосування відповідачем заходів адміністративного впливу, оскільки інші транспортні засоби за аналогічні дії не зупинялися. Додатково наголошується, що Позивач є діючим військовослужбовцем і використовував транспортний засіб у службових цілях.

Позивач акцентує, що Постанова не містить належних та допустимих. На підставі викладеного, Позивач просить суд скасувати Постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 07.10.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Постановою серії ЕНА № 4679951 від 08.05.2025 року, винесеною інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Миколаїв УПП у Миколаївської області ДПП НП Гресем Сергієм Олександровичем, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення п. 11.5 ПДР), та накладено адміністративне стягнення.

Згідно з оскаржуваною Постановою, Позивач 08.05.2025 року о 10:56:46 на трасі М-14, 57 км, керував транспортним засобом у лівій смузі руху при вільній правій смузі, по дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку.

Позивач стверджує, що рух лівою смугою був об`єктивно обумовлений необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху з огляду на: недосконалість дорожньої розмітки, наявність суцільної лінії, численні пішохідні переходи, незадовільний стан дорожнього покриття (який не відповідає ДСТУ 3587-1997), часті зупинки фур та закритий огляд пішоходів через зелені насадження.

Позивачем надано до суду інформацію та обґрунтування, що вказана ділянка траси дійсно потребує капітального ремонту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною лише у випадку її винесення уповноваженим законом органом (посадовою особою) на підставах і в порядку, встановлених законодавством, з умови підтвердження факту вчинення особою правопорушення належними, допустимими та достатніми доказами.

Також відповідно до ч. 2 ст, 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене вище, будь-які докази, які б належним чином підтвердили обставини, які вказано в постанові, та відповідно вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутні.

Відповідно даний факт виключає наявність у діях позивача складу адмінстартивного правопорушення, передбаченого оскаржуваною постановою.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене вище вважаю, що оскаржена постанова є необгрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Представник відповідача не надав до суду доказів правомірності винесеного рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121-1 КУпАП, ст. ст. 77, 78, 241 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Миколаєві УПП у Миколаївській області ДПП НП Гресь Сергія Олександровича, співвідповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4679951 від 08.05.2025 року, яка винесена інспектором патрульної поліції Гресем С.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення п. 11.5 ПДР).

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.В. Науменко