Справа № 560/18507/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18507/24

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

08 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення ОСОБА_1 з 01.03.2022 нарахування та виплати призначеної пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити з 01.03.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України з 23.11.1995 на різних посадах.

Наказом в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України позивача штаб-сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) (з м.д. АДРЕСА_1 ), звільненого наказом від 14.05.2021 №289-ОС з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункт 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказом від 18.06.2021 №368-ОС виключено зі списків особового складу частини з 18.06.2021.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 по справі №560/593/23 було визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а"статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до вимог пункту "а"статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №560/16833/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 19.06.2021 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання рішення суду позивачу було призначено пенсію за вислугу років з 19.06.2021, що підтверджується протоколом про призначення пенсії.

Згідно Указу президента від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" 25.02.2022 позивача було призвано під час мобілізації до військової служби (що підтверджується записом в військовому квитку), наразі позивач продовжує службу, що підтверджується відповідною довідкою від 04.12.2024 №08-1546 ВЧ НОМЕР_2 .

Однак, відповідач припинив нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.03.2022.

Позивач звернувся до відповідача з заявою і просив здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років, оскільки він проходить службу у зв`язку з призовом під час мобілізації, просив виплатити заборгованість нарахованої пенсії.

20.11.2024 відповідач листом повідомив що на виконання рішення ХОАС від 05.02.2024 по справі №560/16833/33 головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області 24.07.2024 прийнято рішення про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 19.06.2021.

Однак згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб встановлено, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 01.03.2022 по теперішній час. Пенсія нарахована за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 в розмірі 78872,31 грн. Заборгованість буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень в порядку черговості.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Законом України № 1169-VII від 27 березня 2014 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації" в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" статтю 2 після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: "Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час мобілізації, на особливий період до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, на службу до органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років на день їх демобілізації. Якщо новий розмір пенсії у цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували в мирний час, виплата їм пенсії здійснюється у розмірі, який вони отримували на день призову на службу у зв`язку з мобілізацією".

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюються з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указами Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015, в Україні оголошено про часткову мобілізацію.

Згідно роз`яснень, наданих у листі Міністерства оборони України від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417 "Щодо особливого періоду", у відповідності до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу №303/2014, в України настав особливий період, який діяв на час виникнення спору.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" було оголошено про загальну мобілізацію в Україні.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), на території України діє воєнний стан з 24 лютого 2022 року.

Оскільки законодавством України не встановлено порядок припинення особливого періоду, то закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для завершення особливого періоду.

З аналізу наведених правових норм встановлено, що оскільки з 24.02.2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, з тривалістю якої пов`язується особливий період, то спірні правовідносини між сторонами виникли в період коли в країні діяв особливий період та продовжують існувати в період дії воєнного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №638/662/17, від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16 та від 27 березня 2020 року у справі №806/1286/17.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 в справі № 522/23018/16-а зазначив:

"Статтями 39, 40 Закону № 2232-XII передбачено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу підчас мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-XII. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призивом підчас мобілізації, на особливий період, або прийнятті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими законами України.

Аналіз наведеної норми Закону дає підстави стверджувати, що громадяни України які захищають національну безпеку та цілісність нашої держави можуть бути призвані на строкову службу, мобілізовані або прийняті на службу за контрактом, але в будь-якому випадку вони мають гарантії захищені законодавством України.

Таким чином, оскільки позивач був прийнятий на військову службу за контрактом під час мобілізації у зв`язку з виникненням кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, на нього розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону № 2262-ХІІ щодо неприпинення виплати пенсії".

Аналогічна позиція була висловлена у постанові від 15.06.2020 по справі №638/662/17 Верховного Суду.

Крім зазначеної позиції звернув увагу ще на те, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Позивач з 19.06.2021 був звільнений з військової служби, згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №560/16833/23 та позивачу було призначено з 19.06.2021 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зазначені обставини не підлягають доказуванню в цій справі. Відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії позивачу з 19.06.2021, тобто з моменту звільнення зі служби. Пенсія нарахована лише за період з моменту призначення (19.06.2021) по день його призову під час мобілізації (25.02.2022), а фактично з наступного місяця після початку служби (01.03.2022).

Записом в військовому квитку та довідкою ВЧ НОМЕР_2 від 04.12.2024 підтверджується що позивача було призвано до військової служби під час мобілізації на особливий період у НОМЕР_4 прикордонний загін з 25.02.2022 по теперішній час.

Відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку на позивача розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки позивач був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації та під час дії особливого періоду, відповідно виплата пенсії не повинна припинятися до дня фактичного його звільнення зі служби або закінчення особливого періоду.

Як наслідок, суд першої інстанцівї дійшов правильного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити з 01.03.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №560/16833/23 позивачу було нараховано, але невиплачену пенсію в розмірі 78872,31 грн за період з 19.06.2021 по 28.02.2022.

Відповідач зазначає, що заборгованість буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень в порядку черговості.

Так, відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У силу вимог статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Згідно частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини першої статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Отже, слід зазначити, що процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що, окрім визнання протиправними ді1 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення ОСОБА_1 з 01.03.2022 нарахування та виплати призначеної пенсії за вислугу років, підставами для звернення до суду з даним позовом також слугував факт утвореної заборгованості пенсійної виплати позивачу, призначеної йому на виконання судового рішення у справі №560/16833/23

В свою чергу, відповідач - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, у відповідності до листа №19263-17484/Ш-03/8-2200/24 від 20.11.2024, не заперечує щодо утвореної заборгованості з доплати по перерахунку пенсії позивачу на виконання рішення суду та наявності свого обов`язку виплатити таку заборгованість, однак відзначає, що така виплата буде проведена в порядку черговості, після виділення коштів, тобто відповідно до встановленої процедури.

Таким чином, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є його незгода з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/16833/23, а відтак вирішення позовних вимог лежить в площині виконання вказаних судових рішень, які мають виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", що не позбавляє права позивача оскаржувати дії відповідача.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту щодо вказаної вище вимоги, не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право позивача у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

При розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає критерію захисту порушеного права в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо виплати заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн., такі вимоги не можуть бути самостійним предметом позову і повинні розглядатися не в позовному провадженні.

Водночас, колегія суддів зауважує, що в межах даної справи позивач може звернутися до суду шляхом подання відповідної заяви у відповідності до положень до ч.1 ст.383 КАС України або у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, під час ухвалення судом рішення суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії та, у разі набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання поновити пенсію, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем недоплаченої різниці.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги в частині виплати заборгованості з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн.; прийняти в цій частині постанову, якою відмовити в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 ;в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовної вимоги.

В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.