Справа № 2002/2-а-464/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 р. Справа № 2002/2-а-464/11
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 08.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Коптєв Ю.А., м. Барвінково, повний текст складено 08.07.25 по справі № 2002/2-а-464/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області , Міністерства соціальної політики України

про визнання дій неправомірними та зобов`язання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг,

ВСТАНОВИВ

19.05.2011 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (далі УПСЗН Барвінківської РДА, перший відповідач), Міністерства соціальної політики України (далі Мінсоцполітики, другий відповідач), у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської державної районної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України з виплати компенсації вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік», у розмірі 301 грн, а не на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідачів здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України, починаючи з грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/ 2-а-4645/11 позов задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської державної районної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України з виплати ОСОБА_1 компенсації вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік», у розмірі 301 грн., а не на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01 грудня 2010 року.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 30.03.2021 по справі №2002/2-а-464/11 заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Замінено сторону у виконавчому провадженні АСВП: 33729516 за виконавчим листом № 2002/2-а-464/11, а саме: боржника Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (, місцезнаходження: вул. 50 років Радянської України, 17, м. Барвінкове, Харківська область, 64701), на його правонаступника Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, (, місцезнаходження: вул. Гагаріна, 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300) (далі УПСЗН Ізюмської РДА).

15.06.2025 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі державний виконавець) звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій просив суд першої інстанції вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення Барвінківського районного суду Харківської області по справі № 2002/2-а-464/2011 шляхом його зміни на стягнення з Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 суми вартості продуктів за період з 01 жовтня 2018 по 31 грудня 2024 року у розмірі 192236.40 грн.

В обґрунтування вимог вказаної заяви зазначив, що на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/2-а-4645/11, УПСЗН Ізюмської РДА листом від 23.05.2025 за вих. № 714 повідомило державного виконавця про нарахування позивачу компенсації вартості продуктів, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 192236,40 грн, однак доказів виплати зазначених коштів на користь ОСОБА_1 не надало, що свідчить лише про часткове виконання рішення суду.

Стверджував, що оскільки у розумінні частини 3 статті 378 КАС України невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням та інших виплат протягом двох місяців з дня набрання законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, враховуючи, що рішення суду в межах даної справи станом на дату подання такої заяви не виконане в частині виплати нарахованої компенсації вартості продуктів, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, наявні підстави для задоволення вимог вказаної заяви.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 08.07.2025 по справі № 2002/2-а-464/11 у задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України про визнання дій неправомірними та зобов`язання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 08 липня 2025 року у справі № 2002/2- а-464/11 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я. О. від 06.06.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 2002/2-а-464/2011 за виконавчим листом, виданим 30.07.2012 Барвінківським районним судом Харківської області, шляхом його зміни на стягнення з Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь позивача суму вартості продуктів за період з 01 жовтня 2018 по 31 грудня 2024 року у розмірі 192236,40 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/ 2-а-4645/11, яка набрала законної сили 26.01.2012, не виконується УПСЗН Ізюмської РДА в частині виплати на користь ОСОБА_1 нарахованої компенсації вартості продуктів, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 192236,40 грн, що у розумінні положень статті 378 КАС України є підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення.

Переконував, що протягом 2024 року Мінсоцполітики перераховувалися кошти Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації для забезпечення виконання рішень судів у розмірі 55324405 тис грн на виконання судових рішень, однак, постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/ 2-а-4645/11 залишається невиконаною.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 33729516 з примусового виконання виконавчого листа № 2002/2-а-464/2011, виданого 30.07.2012 Барвінківським районним судом Харківської області, яким зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, направлені на забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви позивача, поданої у порядку статті 378 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення, а тому, змінивши спосіб виконання рішення з «зобов`язання здійснити дії» на «стягнення коштів», буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не відповідає завданню правового інституту «зміна способу та порядку виконання судового рішення».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В силу приписів статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ Про виконавче провадження (далі Закон - 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 3 статті 33 Закону № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI), виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

За приписами статті 7 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто з приведеного вище вбачається, що звернення до суду у зазначеній категорії справ є обов`язком державного виконавця, який виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Водночас, з 19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 378 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

При цьому, згідно із пунктом 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-IX, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до частини 1 статті 378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (абзац 1 частини 3 статті 378 КАС України).

Згідно із абзацом 2 частини 3 статті 378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX), невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, за змістом вказаної норми КАС України з 19.12.2024 у справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг, невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення протягом двох місяців з дня набрання останнім законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення, зокрема шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 20 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено фізіологічні (медичні) норми забезпечення продуктами харчування, розроблені Міністерством охорони здоров`я України згідно з якими, громадянам, віднесеним до 1 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, держава компенсує 50 % вартості продуктів харчування згідно з розмірами, зазначеними у Додатку 4 до цієї постанови Уряду.

З огляду на вищенаведену норму права, забезпечення ОСОБА_1 , як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України, є гарантованою державою компенсацією, яка по суті є соціальною виплатою непрацездатним громадянам.

А відтак, справа, яка переглядається, є справою з приводу обчислення, призначення, здійснення соціальних виплат непрацездатним громадянам, а отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу 2 частини 3 статті 378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX).

З наявного в матеріалах справи листа УПСЗН Ізюмської РДА від 23.05.2025 № 714 (а.с. 217), судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/ 2-а-4645/11, яка набрала законної сили 26.01.2012, та вимоги державного виконавця у виконавчому провадженні № 33729516, першим відповідачем проведено розрахунок належних позивачу сум компенсації вартості продуктів за період з 01.10.2018 по 31.12.2022 у розмірі 109573,38 грн, з 01.01.2023 по 31.12.2023 37893,23 грн та з 01.01.2024 по 31.12.2024 44769,79 грн, що у загальному розмірі становить 192236,40 грн, однак виплату зазначених коштів ОСОБА_1 не проведено, оскільки вона здійснюється згідно з «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 2501290), у порядку черговості, передбаченої вищезазначеним Порядком.

Таким чином, постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/ 2-а-4645/11 станом на момент звернення державного виконавця до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення (06.06.2025) в частині здійснення фактичної виплати заборгованості у розмірі 192236,40 грн не виконана значно більше ніж протягом двох місяців.

Колегія суддів наголошує, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Колегія суддів вважає помилковими мотиви суду першої інстанції, покладені в основу відмови у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, оскільки положеннями абзацу 2 частини 3 статті 378 КАС України в редакції Закону № 4094-IX чітко перебачено, що невиконання судового рішення у справах про, зокрема, пільги, протягом двох місяців є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Враховуючи викладене та те, що з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили минуло значно більше двох місяців, однак фактичну виплату заборгованості здійснено не було, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення по даній справі шляхом стягнення з УПСЗН Ізюмської РДА відповідних виплат, що зумовлює прийняття рішення про задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з підпунктом 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 08.07.2025 по справі № 2002/2-а-464/11 скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/ 2-а-4645/11.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 08.07.2025 по справі № 2002/2-а-464/11 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я. О. про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 по справі № 2002/2-а-4645/11 зі способу Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів на Стягнути з Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (Харківська обл., м. Ізюм, вулиця Гайдамацька, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) суму вартості продуктів за період з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 192236 (сто дев`яносто дві тисячі двісті тридцять шість) грн 40 коп..

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко