Справа № 420/34992/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34992/24
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати неправомірними дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати позивачу разової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого ветерана війни за 2024 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю в недоотриманій у повному обсязі (п`ять мінімальних пенсій за віком станом на 01 січня 2024 року) разової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого ветерана війни за 2024 рік в сумі 11155 грн.00 коп. (11805 грн.00 коп. (сума 5 мінімальних пенсій за віком) - 650 грн.00 коп. (сума фактичної виплати в 2024 році)).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разової грошової допомоги до Дня Незалежності, як члену сім`ї померлого ветерана війни, за 2024 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до Дня Незалежності, як члену сім`ї померлого ветерана війни, за 2024 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розміри разової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551, а тому позивачу правомірно виплачено у 2024 році щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у відповідності до посвідчення серії НОМЕР_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

У серпні 2024 року позивачу було здійснено виплату разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в сумі 650,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.09.2024 року, в якій просив нарахувати та виплатити різницю в недоотриманій в повному обсязі разової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого ветерана війни за 2024 рік в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати за 2024 рік (а.с. 7).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.10.2024 вих №24879-22496/Р-02/8-0600/24 позивача повідомлено, зокрема, про те, що грошова допомога виплачується до 24 серпня щороку в розмірах, визначених законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2024 №369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році установлено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 року членам сім`ї загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 650 гривень. Також, зазначено, що позивач не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області як одержувач будь-якого виду пенсії (а.с. 8-9).

Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 05.03.2024 по зразковій справі № 440/14216/23, суд першої інстанції дійшов висновку, що за своєю природою, передбачена ч.5 ст.15 Закону №3551-XII виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги членам сімей померлих ветеранів війни. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 як член сім`ї померлого ветерана війни має право на виплату разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Також, суд першої інстанції відхилив аргумент відповідача, викладений у листі від 09.10.2024 року, що нібито позивач не перебуває у нього на обліку як пенсіонер, так як дана обставина спростовується рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7858/24 від 24 травня 2024 яким розглянувши у справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження нарахованої 01.03.2024 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум. Зазначив, що вказане рішення суду набрало законної сили. У зв`язку із зазначеним, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі -Закон № 3551-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції ЗУ № 367-XIV від 25 грудня 1998 року), щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції ЗУ № 107-VI від 28 грудня 2007 року), щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

При цьому, зміни до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», внесені ЗУ № 107-VI від 28 грудня 2007 року, визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції ЗУ № 2983-IX від 20 березня 2023 року), щороку до Дня Незалежності України членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10, статті 10-1 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

В свою чергу, правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно пп. 2 п. 22 розділу VI Бюджетного кодексу України, в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році» від 02 квітня 2024 року № 369 (далі Постанова КМУ № 369) установлено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 р. у таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

- I групи - 3100 гривень;

- II групи - 2900 гривень;

- III групи - 2700 гривень;

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень;

особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3100 гривень;

членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 650 гривень;

учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 450 гривень.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати позивачу у 2024 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі, встановленому Постановою КМУ № 369.

В даному випадку, позивач вважає, що він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що передбачалось попередніми редакціями ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В свою чергу, суб`єкт владних повноважень вважає, що право встановлювати розмір щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України надано Кабінету Міністрів України, а тому позивачу правомірно виплачено у 2024 році щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України у розмірі, встановленому Постановою КМУ № 369.

Між тим, сторонами у справі не заперечується, що позивачу виплачено у 2024 році щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України у розмірі, встановленому Постановою КМУ № 369.

Колегія суддів зазначає, 14 травня 2025 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у зразковій справі № 440/14216/23, предметом спору в якій було питання правомірності виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік особам з інвалідністю внаслідок війни (що регулюється статтею 13 Закону №3551-XII) у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не у розмірі, обчисленому виходячи з мінімальних пенсій за віком згідно з попередніми редакціями Закону №3551-XII.

Колегія суддів зазначає, що обставини справи №440/14216/23 є подібними до обставин справи, що розглядається, оскільки питання щодо виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни та сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України, регулюється одним розділом ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: Розділом III «Пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту».

В контексті викладених висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №440/14216/23, колегія суддів приходить до висновку, що за правовою природою грошову виплату до Дня Незалежності України не можна вважати новим видом соціального забезпечення сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України, оскільки вона, хоча і відрізняється за назвою, порядком визначення розміру виплати, втім по суті є щорічною разовою грошовою допомогою певним суб`єктам сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України, а приурочення її виплати до іншої дати і зміна порядку визначення її розміру не змінюють її природи саме як одного з видів соціальної допомоги - періодичної, одноразової виплати (допомоги) за рахунок бюджетних коштів певному колу осіб.

Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові дійшла висновку, що Кабінет Міністрів України може регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги на підставі наданого йому Верховною Радою України права встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги.

В контексті викладених висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №440/14216/23 від 14 травня 2025 року, колегія суддів зазначає, що оскільки щорічна разова грошова виплата не передбачена в Конституції України, тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Основного Закону України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав, передбачених, зокрема, у її статті 46.

Здійснивши позивачу грошову виплату в розмірі 650,00 грн., ГУ ПФУ застосували правила частини п`ятої статті 15 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення справи, неконституційною не визнавалася, що підтверджує те, що ГУ ПФУ діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Приймаючи рішення, колегія суддів керувалась правовою позицією, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 від 14 травня 2025 року.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що чинне законодавство України не передбачає виплату позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, рішення суду першої інстанції про задоволення позову постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенні норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко