Справа № 420/14864/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області, в якому позивач просить суд:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії» від 11.04.2025 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби з 01.11.1994 року по 26.06.2013 рік, та з 23.12.2013 року по 07.03.2014 рік;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, Закону України №889-VIII від 10.12.2015 р. на підставі заяви від 04.04.2025 року, та здійснити її перерахунок та виплату з 04 квітня 2025 року виходячи із 60% від усіх сум оплати праці, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за виконання особливо важливої роботи, місячної премії, інших виплат, відображених у довідках, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області: №240/15-32-10-02-12 від 02.04.2025 року, №241/15-32-10-02-12 від 02.04.2025 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_1 04.04.2025 року звернулася до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою щодо перерахунку «перехід на інший вид пенсії», а саме на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу». Після реєстрації її заява відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Відділом перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 11.04.2025 року про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії», а саме на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016 року.

Позивач вважає рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 11.04.2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що з заявленими позовними вимогами відповідач не погоджується та вважає, що вони не підлягають задоволенню.

У відзиві вказано, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про перерахунок пенсії No1707 від 04.04.2025, а саме про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 No 889-?? (далі Закон No 889). Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 11.04.2025 No 04, яке є законним, належним чином обґрунтованим та не підлягає скасуванню. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723 і пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом No 889) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону No 3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону No 889, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723 вік і страховий стаж.

Також представник відповідача у відзиві вказує, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 30.09.1980 ОСОБА_1 працювала з 03.03.1994 по 07.03.2014 в Державній податковій інспекції. 01.11.199 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової служби ІІІ рангу, 30.01.1998 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової служби ІІ рангу, 23.12.2013 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової та митної справи І рангу. Зазначені періоди роботи не підлягають зарахуванню до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховано період роботи з 03.03.1994 по 31.10.1994 та з 27.06.2013 по 22.12.2013. Стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців становить 01 рік 01 місяць 25 днів. Отже станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займає посади державної служби та стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців становить 01 рік 01 місяць 25 днів. Для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону No889 з урахуванням довідки No 240/15-3210-02-12 від 02.04.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (додаток 4 до Порядку) та довідки No 241/15-3210-02-12 від 02.04.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби (додаток 6 до Порядку), які видані Головним управлінням ДПС в Одеській області підстави відсутні. Отже, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. З огляду на наведене, підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з 30.09.1980 по 23.12.2013 до стажу державної служби відсутні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Позивач отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач 04.04.2025 року звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

До вказаної заяви позивач додала зокрема довідки Головного управління ДПС в Одеській області про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.04.2025 року №240/15-32-10-02-12, про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 02.04.2025 року №241/15-32-10-02-12 та трудову книжку НОМЕР_3 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 11.04.2025 року прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії, відповідно до якого: ... Згідно трудової книжки гр. ОСОБА_2 03.03.1994 була прийнята на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора валютної інспекції, 22.09.1994 прийняла присягу державного службовця, 01.11.1994 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу», 30.01.1998 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби П рангу», 01.05.2002 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби І рангу», 27.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця, 23.12.2013 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу».

З урахуванням вищезазначеного до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховано період з 03.03.1994 по 31.10.1994 (0 років, 7 місяців, 29 днів) та з 27.06.2013 по 22.12.2013 (0 років, 5 місяців, 26 днів), що недостатньо для призначення пенсії відповідно до Закону № 889.

Оскільки гр. ОСОБА_2 на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року має менше як 20 років стажу роботи, прийнято рішення відмовити в частині проведення перерахунку - перехід з пенсії за віком відповідно Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно Закону № 889.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), згідно з частиною другою Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 25 днів.

При цьому, відповідач відмовив у переведенні позивача на пенсію за Законом №889-VIII у зв`язку з тим, що позивач станом на 01.05.2016 не працювала на посадах, які відносяться до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №889-VIII.

Суд зазначає, що у оскаржуваному рішенні відсутні підстави неврахування позивачу періодів її роботи з 03.03.1994 по 25.11.1996, з 26.11.1996 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 26.06.2013 та з 27.06.2013 по 07.03.2014 до стажу державної служби.

У оскаржуваному рішенні відповідач лише цитує положення ст. 15 Закону України Про державну податкову службу в Україні та зазначається, що Згідно трудової книжки гр. ОСОБА_2 03.03.1994 була прийнята на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора валютної інспекції, 22.09.1994 прийняла присягу державного службовця, 01.11.1994 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу», 30.01.1998 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу», 01.05.2002 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби І рангу», 27.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця, 23.12.2013 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу».

Щодо незарахування таких періодів роботи позивача суд зазначає таке.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 позивач працювала (зокрема мовою оригіналу):

- у Державній податковій інспекції по м. Ізмаїла з 03.03.1994 року (у цей же день прийняла присягу державного службовця) по 25.11.1996 року старшим державним податковим ревізором-інспектором валютної інспекції та державним податковим інспектором валютної інспекції;

- у Ізмаїльській державній податковій адміністрації в Татарбунарскому районі (перейменована в Ізмаїльську об`єднану державну податкову інспекцію Одеської області) з 25.11.1996 року по 29.02.2012 року головним державним податковим інспектором валютної інспекції, головним державним податковим інспектором відділу документальних перевірок юридичних осіб, головним державним податковим інспектором відділу документальних перевірок СПД-юридичних осіб управління податкового аудиту та валютного контролю, головним державним податковим інспектором сектору документальних перевірок відділу контрольно-перевірочної роботи, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу планування проведення перевірок та взаємодії із структурними підрозділами управління аудиту юридичних осіб, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу організації податкового аудиту, відбору платників та аналізу їх діяльності управління податкового контролю юридичних осіб, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб;

- у Ізмаїльській об`єднаній державній податковій адміністрації Одеської області Державної податкової служби з 01.03.2012 року по 26.06.2013 року головним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового контролю;

- у Ізмаїльській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області з 27.06.2013 року по 07.03.2014 року головним державним ревізором-інспектором відділу організації супроводження перевірок платників податків управління податкового аудиту.

Тобто, з викладеного вбачається те, що позивач працювала на різних посадах державної служби у податкових органах з 03.03.1994 року по 07.03.2014 року, тобто більше 20 років.

Стаття 25 Закону №3723-XII визначала класифікацію посад державних службовців, основними критеріями якої є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (частина перша).

Частиною другою цієї ж статті установлено сім категорій посад державних службовців. Поряд з тим частиною третьою статті 25 Закон №3723-XII обумовлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону №3723-ХІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання чинності Законом №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (далі - Порядок №283).

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016 у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII Про державну податкову службу в Україні (був чинний до 19.11.2012, далі Закон №509-XII).

Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України Про державну службу.

Частина четверта статті 15 Закону №509-XII передбачала, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності). Тобто цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами сьомою, восьмою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05.07.2012 №5083-VI Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні, який набрав чинності 12.08.2012, доповнено Податковий кодекс України (далі ПК України) розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі статтею 344. Так згідно з пунктом 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно д Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону України Про державну службу, Закону України Про державну податкову службу в Україні дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. Надалі такий правовий висновок підтримано Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.

Отже, посадові особи органів державної податкової служби, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись їм до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Згідно висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17, доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 ПК України та Порядку №283.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що період роботи позивача в податкових органах з 01.11.1994 року по 26.06.2013 рік та з 23.12.2013 року по 07.03.2014 рік (включно) зараховується до стажу державної служби. У відповідача не було підстав для незарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи з 01.11.1994 року по 26.06.2013 рік та з 23.12.2013 року по 07.03.2014 рік (включно), що у сукупності з зарахованими періодами становить понад 20 років.

Відтак, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії» від 11.04.2025 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.11.1994 року по 26.06.2013 рік та з 23.12.2013 року по 07.03.2014 рік та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 р. на підставі заяви від 04.04.2025 року з 04 квітня 2025 року.

Щодо вимог позивача щодо призначення та виплати їй пенсії виходячи із 60% від усіх сум оплати праці, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за виконання особливо важливої роботи, місячної премії, інших виплат, відображених у довідках, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області: №240/15-32-10-02-12 від 02.04.2025 року, №241/15-32-10-02-12 від 02.04.2025 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, суд зазначає.

У даній справі спірні правовідносини виникли щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, оскільки відповідач не визнав за нею цього права.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22, у якій предметом спору були аналогічні правовідносини, зазначив, що вимоги позивача зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Тож з урахуванням наведеного, вказані вимоги позивача про визначення розміру пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

З урахуванням того, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії» від 11.04.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.11.1994 року по 26.06.2013 рік та з 23.12.2013 року по 07.03.2014 рік та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року на підставі заяви від 04.04.2025 року з 04 квітня 2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121).

Суддя П.П. Марин