Справа № 160/21066/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 160/21066/24

адміністративне провадження № К/990/38551/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 липня 2024 року №1350к в частині п. 1 щодо накладення на старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19 липня 2024 року № 744 0/с по особовому складу в частині звільнення зі служби старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на раніше займаній посаді старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15 липня 2024 року по день винесення рішення по даній справі:

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити майору поліції ОСОБА_2 грошове забезпечення у межах суми стягнення за один місяць:

- стягнути з Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області судові витрати, шо складаються з витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року, ухваленим в порядку загального позовного провадження, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 липня 2024 року №1350к в частині п. 1 щодо накладення на старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19 липня 2024 року № 744 0/с по особовому складу в частині звільнення зі служби старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на раніше займаній посаді старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19 липня 2024 року по 23 липня 2025 року у розмірі 266 122,00 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21 120,29 грн.

16 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у цій справі.

Предметом спору у цій справі є правомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та його звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції, відповідач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що в оскаржуваній постанові судом апеляційної інстанцій неправильно застосовано положення пункту 6 та пункту 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах, викладених в постановах від 29 жовтня 2018 року у справі № 826/17433/16, від 03 квітня 2019 року у справі № 816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі № 804/676/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 540/2057/18, від 16 серпня 2019 року у справі № 804/2146/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі № 160/1750/19 в частині, що стосується притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, незалежно від результатів прийнятого в межах кримінального провадження рішення.

Скаржник вказує, що у ході службового розслідування дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_1 яке здійснюється в межах кримінального провадження, а лише перевіряла дотримання позивачем вимог, що пред`являються до поліцейських та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

Перевіривши викладені доводи, Верховний Суд наголошує, що дисциплінарна і кримінальна відповідальність належать до різних видів юридичної відповідальності, а тому їх застосування з огляду на положення статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини першої статті 61 Конституції України не є взаємовиключним. Відтак кримінальна та дисциплінарна відповідальність є відокремленими правовими інститутами з різними підставами, порядком застосування, колом суб`єктів, характером стягнень, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності та одночасне існування кримінального провадження не суперечать принципам справедливості й пропорційності та не є подвійним притягненням до відповідальності за одне й те саме порушення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 11-945сап18, від 19 травня 2021 року у справі №9901/997/18 (провадження №11-291заі20).

Так, постановляючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції встановив, що позивача звільнено з двох підстав: неналежне виконання службових обов`язків та вручення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд наголосив, що саме по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованими, як і ухвалене на підставі нього рішення.

Суд вказав, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами незалежно від наявності досудового розслідування кримінального правопорушення.

З тексту оскаржуваної постанови випливає, що суд відхилив ототожнення відповідачем кримінальної та дисциплінарної відповідальності та надав правову оцінку правильності й обґрунтованості рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та обрану щодо нього міру дисциплінарного стягнення.

Водночас Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на зазначені ним справи, які перебували на розгляді у Верховному Суд, позаяк скаржник не обґрунтовує як висновки Верховного Суду, які викладені у справах, зазначених скаржником, могли бути застосовані та враховані судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи, враховуючи різні встановлені обставини справи в частині вчинення дисциплінарного порушення, підстави для застосування дисциплінарного стягнення та застосування суб`єктом владних повноважень відповідного виду такого стягнення.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статі 328 КАС України через недоведеність подібності правовідносин у справах, на які він посилається, до правовідносин цієї справи.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з постановою суду апеляційної інстанції, переоцінки встановлених судом обставин та досліджених ним доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяС.А. Уханенко