Справа № 600/6958/23-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6958/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

09 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати їй належної її чоловіку грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на 04.06.2022;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в період з 29.01.2020 по 17.07.2022, щодо непроведення перерахунку та доплати розміру грошового забезпечення її загиблого чоловіка їй з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити, розмір грошового забезпечення її загиблого чоловіка з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в період з 29.03.2021 по 04.06.2022, шляхом зарахування на особистий картковий рахунок;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та виплати їй одноразової грошової допомоги належної її загиблому чоловіку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу, яка належить її загиблому чоловіку передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати їй грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 належного, але не отриманого її загиблим чоловіком ОСОБА_2 , за період служби у Військовій частини НОМЕР_1 до дня смерті (загибелі), грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належного, але не отриманого її загиблим чоловіком ОСОБА_2 , за період служби у Військовій частини НОМЕР_1 до дня смерті (загибелі), грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач та відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що саме належне грошове забезпечення виплачується дружині військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, а не те, на яке він мав право за життя, та не отримав.

Позивачка в апеляційній скарзі наголошувала, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , має право на отримання компенсації за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки її померлого чоловіка, в тому числі як учасника бойових дій за період з 2015-2022 роки, компенсації вартості за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач та відповідач подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги, у яких спростовують доводи поданих апеляційних скарг, вказуючи на законність ухваленого рішення у відповідних частинах.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 року №445 підполковника ОСОБА_2 , командира військової частими НОМЕР_2 , який загинув « 04» червня 2022 року, у зв`язку зі смертю з « 04» червня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вказаним наказом також визначено:

- виплатити членам сім`ї або близьким родичам загиблого грошову допомогу на поховання в розмірі 11965 гривень (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень);

- виплатити щомісячну премію в розмірі 140 % посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з « 01» по « 30» червня 2022 року;

- виплатити додаткову винагороду сім`ї загиблого у зв`язку із загибеллю, передбачену пунктом І постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану" пропорційно дням участі з "01" по "03" червня 2022 року з розрахунку 100000 гривень за місяць;

- виплатити додаткову винагороду сім`ї загиблою у зв`язку із загибеллю, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану" пропорційно дням участі з "04" по "30" червня 2022 року і розрахунку 30000 гривень за місяць.

- допомогу на оздоровлення та 2022 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницької складу та деяких інших осіб" отримав;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядовою і начальницького складу та деяких інших осіб" за 2022 рік не отримував;

- виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядовою і начальницького складу та деяких інших осіб" у розмірі місячною грошового забезпечення;

- підйомну допомогу у 2022 році не отримував;

- постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався.

Згідно з посвідчення серії НОМЕР_3 від 03.10.2016 року ОСОБА_2 мав право на пільги, встановлені для законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 14.06.2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 звернулася із заявами від 27.02.2023 року та 01.03.2023 року до командира військової частини НОМЕР_1 , згідно яких просила:

- надати інформацію щодо виплати (або не виплати) відповідно до вищезазначених норм Законів грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в період 2016 - 2022 рік включно.

У разі невиплати грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в період 2015 - 2022 рік включно надати довідку - розрахунок про її розмір;

- з 29.03.2021 по 04.06.2022 включно вчинити дії щодо перерахунку, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.0 1.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704, для проведення перерахунку грошового забезпечення з 01.02.2021 та 01.02.2022;

- донарахувати та виплатити недоплачені протягом 2021- 2022 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 за 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704;

- у разі невиплати суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704. надати довідку - розрахунок про її розмір;

- виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі невиплати одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, просила надати довідку - розрахунок про її розмір;

- нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Матеріали справи не містять доказів надання позивачці відповіді на подані заяви.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на перерахунок грошового забезпечення загиблого чоловіка, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

При цьому, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, оскільки такі виплати носять персональний характер щодо самого військовослужбовця. Також суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення, оскільки ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з його загибеллю, а не звільненням, що виключає саму можливість нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII).

Відповідно до норм ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 7.06.2018р. №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно із п.2 Розділу I «Загальні положення» Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Відповідно до розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Згідно абзацу 7 частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до пункту 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з пунктом 34 вказаного Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається) у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

Щодо позовної вимоги про перерахунок та виплату розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 (загиблий військовослужбовець, чоловік позивача) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року та 01.01.2022 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, зазначеною постановою Кабінету Міністрів України встановлено, що надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5); надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6); надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (підпунктом 2 пункту 5).

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) перерахунку підлягають пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 4 Постанови КМУ № 704 (у редакції, чинній на момент її прийняття) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) внесено зміни до пункт 4 Постанови №704 та викладеного його такій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Отже, з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу - Законам № 294-ІХ, № 1082-IX, № 1928-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано правові висновки щодо застосування норм права у схожих правовідносинах, що викладені у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, де Верховним Судом досліджувалося питання оформлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії, призначених згідно Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, 30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для обчислення грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону № 1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Оскільки приписи пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, то в цьому випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

У вказаних правовідносинах, позивач, як дружина загиблого ОСОБА_2 , у силу пункту 1 розділу XXX Порядку №260 має право на отримання належного, але не отриманого її загиблим чоловіком до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення, розраховане із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, згідно з відомостями військового квитка ОСОБА_2 УК № НОМЕР_5 , останній призначений командиром військової частини НОМЕР_2 наказом ком. Сухопутних військ №80 від 18.03.2021 року.

В подальшому, ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю з « 04» червня 2022 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 року №445.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу належного, але не отриманого її загиблим чоловіком ОСОБА_2 за період служби у Військовій частини НОМЕР_1 до дня смерті (загибелі) грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Що стосується виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), то судова колегія виходить з наступного.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Абзацом 2 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 4 статті 15 Закону № 2011-XII, військові формування, військовослужбовці яких загинули чи померли в період проходження військової служби, подають їх сім`ям і батькам допомогу в проведенні похорону і компенсують матеріальні витрати на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Батькам та неповнолітнім дітям, а також дітям - особам з інвалідністю з дитинства (незалежно від їх віку) військовослужбовців, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження військової служби, державою виплачується одноразова грошова компенсація в розмірі суми державного страхування військовослужбовців з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Крім того, відповідно до пунктів 1-3 розділу XXXII Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як уже зазначалося, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 року №445 підполковника ОСОБА_2 , командира військової частими НОМЕР_2 , який помер « 04» червня 2022 року, у зв`язку зі смертю з « 04» червня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Таким чином, ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення обумовлено його загибеллю, а не звільненням, що виключає саму можливість нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні, тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у дружини загиблого військовослужбовця, відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі звільнення, як складової грошового забезпечення згідно з пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII.

Стосовно компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпусткияк учаснику бойових дій, то судова колегія зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент смерті військовослужбовця ОСОБА_2 порядок виплати такої компенсація за не використані дні відпусток був відсутній та відповідно відсутні норми чинного законодавства, які б урегульовували такі правовідносини.

Визначаючись щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за речове майно померлого військовослужбовця, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 9-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Постановою КМУ від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №178), пунктами 2,3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Пунктами 4, 5, 6, 7 Порядку №178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У разі загибелі (смерті) військовослужбовця грошова компенсація виплачується рівними частками членам його сім`ї та утриманцям.

Члени сім`ї та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця подають за місцем його військової служби заяву про отримання грошової компенсації.

Грошова компенсація членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця виплачується у разі, коли заява надійшла протягом трьох років з дня загибелі (смерті) або з дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим.

Члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

З урахуванням наведеного вище, законодавством встановлено, що у разі загибелі військовослужбовця члени його сім`ї та утриманці мають право на отримання такої компенсації у рівних частинах, яка виплачується на підставі відповідних заяв таких осіб, що можуть бути подані протягом трьох років з моменту виникнення обставин, що дають підстави для отримання такої компенсації, за наявності довідки про вартість речового майна, що видається відповідно до Порядку № 178, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо відсутності у членів сім`ї права отримати відповідні компенсаційні виплати вартості речового майна через їх персональний характер не відповідають чинному правовому регулюванню спірних правовідносин у цій справі.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство України передбачає встановлення та оцінку усіх обставин справи при вирішенні публічно-правового спору. Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача в частині вирішення позовних вимог про виплату компенсації вартості речового майна, колегія суддів враховує, що згідно з матеріалами справи позивач зверталася до відповідача із заявою від 01.03.2023 про нарахування та виплату вказаної вище грошової компенсації (а.с. 16).

Судом встановлено, що доказів прийняття рішення суб`єктом владних повноважень про розгляд заяви позивача матеріали справи не містять. Згідно з позовними вимогами позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. У відзиві на позовну заяву відповідач не наводив доводів на заперечення цієї частини позовних вимог, а також не зазначив будь-яких інших обставин в обґрунтування своєї процесуальної позиції щодо їх вирішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, колегія встановила, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування порушення її права на виплату грошової компенсації вартості речового майна, підтверджуються належними засобами доказування. Відповідач поданих позивачем доказів не спростував.

У зв`язку з цим позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно є частково доведеними та обґрунтованими.

Визначаючись щодо вимог поданих учасниками справи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги частково, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належного, але не отриманого її загиблим чоловіком ОСОБА_2 , за період служби у Військовій частини НОМЕР_1 до дня смерті (загибелі), грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, оскільки дане право регламентовано нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260. У зв`язку з цим апеляційна скарга військової частини НОМЕР_6 задоволенню не підлягає.

Стосовно іншої частини позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість вказаних позовних вимог, а висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають встановленим у справі обставинам та їх чинному законодавчому врегулюванню.

Водночас, під час апеляційного перегляду справи колегія встановила, що право позивача на виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна було порушене, оскільки заява позивача не була розглянута відповідно до чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини між сторонами, тобто відповідачем не було перевірено та встановлено дотримання позивачем усіх, передбачених законом, умов для отримання цієї виплати. Водночас позивач не надав у справу доказів підтвердження обставин, з якими чинний закон пов`язує наявність підстав для виплати такої їй компенсації.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо персонального характеру компенсаційних виплат, зокрема, виплати дружині загиблого військовослужбовця вартості неотриманого речового майна, не узгоджуються з чинним нормативно-правовим регулюванням проведення таких виплат. Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати в цій частині, позовні вимоги задовольнити частково, визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати його розглянути заяву позивача від 01.03.2023 про виплату вказаної вище компенсації. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію слід відмовити.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, без надання їм відповідної правової оцінки, що призвело до неправильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, та відповідно до приписів ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині з ухваленням в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно загиблого чоловіка ОСОБА_2 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.03.2023 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсацію вартості за неотримане речове майно відмовити.

В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.