Справа № 581/791/25
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/791/25
Провадження № 2-а/581/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2025 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Шульги Олександра Сергійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в:

Стислий виклад заявленого позову

У жовтні 2025 року представник позивача Шульги А.В., адвокат Шульга О.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивував тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 № 780 від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Із описової частини цієї постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , відмовився, в категоричній формі, від проходження військово-лікарської комісії, на яку направлявся 16 вересня 2025 року о 14 год 30 хв за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення ступеню придатності до військової служби та в подальшому вирішення питання мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, тим самим порушив абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП в особливий період. Із тексту оскаржуваної постанови незрозуміло в чому саме виразилась суть правопорушення: із даних, які зазначаються в описовій частині оскаржуваної постанови, невідомо в чому саме полягає протиправність діяння ОСОБА_1 (чи в тому, що він перебував в приміщенні другого відділу РТЦК, чи відмова від проходження ВЛК чи саме категорична форма відмови, або взагалі наявність невирішеного питання мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану в Україні чи сама дія цього правового режиму). Зазначив, що ОСОБА_1 не має достатньо навичок роботи з комп`ютерною технікою для того щоб мати фізичну можливість зареєструвати особистий кабінет в системі електронного документообігу, однак із тексту постанови про накладення адміністративного стягнення саме його відсутність ставиться у вину скаржнику. У постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначається на підставі яких саме доказів керівник відповідача прийшов до висновку про необхідність його накладення. ОСОБА_1 не вручався і залишається невідомим зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Із тексту самої постанови неможливо з`ясувати під час розгляду якої саме справи про адміністративне правопорушення встановлювалась винуватість ОСОБА_3 і на підставі яким саме даних сформульовані наведені в оскаржуваній постанові висновки. Із описової частини оскаржуваної постанови проглядається сутність правопорушення, яке нібито вчинив ОСОБА_1 : це одночасно перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відмові від проходження ВЛК, категоричній формі відмови, наявності невирішеного питання мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану в Україні (можливо сама дія цього правового режиму) та не реєстрації в добровільному порядку електронного кабінету військовозобов`язаного. Керівник ТЦК не врахувавав можливість проходження військово-лікарської комісії протягом 6 днів, а за необхідності проходження додаткових досліджень - 14 днів (абз 1 абз 2 п. 2.8.6 Положення про війсьвово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402), тобто спеціальним відомчим нормативно-правовим актом передбачено максимальний термін проходження ВЛК - 14 днів. Станом на момент винесення оскаржуваної постанови (23 вересня 2025 року) за умови дійсного направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16 вересня 2025 року, ОСОБА_1 мав передбачену спеціальним нормативно-правовим актом можливість завершити проходження ВЛК протягом 14 днів, тобто до 30 вересня 2025 року за умови необхідності додаткових обстежень. У резолютивній частині постанови від 23 вересня 2025 року не зазначається факт встановлення винуватості ОСОБА_1 , відсутня частина та стаття, на підставі якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, а про існування протоколу про адміністративне правопорушення, як і безпосередньо оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 стало відомо після виявлення листа у конверті, який був вставлений у двері за його місцем проживання. Також зазначив, що позивач був мобілізований 01 березня 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №26, у подальшому проходив службу саме в ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнений з військової служби 23 червня 2023 року, на момент складення постанови про адміністративне правопорушення перебував і перебуває на даний час на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), як це передбачено п14-5 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487. Тобто позивач перебував та перебуває під юрисдикцією ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому і належить проводити військовий облік ОСОБА_1 . Просив суд скасувати вищевказану постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн, закривши провадження у справі про адміністративне правпорушення.

Позиція позивача, співвідповідачів по даній справі

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача Шульга О.С. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання заявленого позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлений, відзиву на позов суду не подавав.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою судді від 06 жовтня 2025 року у даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 жовтня 2025 року на 13 год 20 хв. 13 жовтня 2025 року судом ухвалено рішення суду по суті спору.

Установлені судом обставини даної справи

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Саї Липоводолинського району Сумської області, є громадянином України, є військовозобов`язаним (а.с.6-7).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 № 780 від 23 вересня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп за вчинене адміністративне правпорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У тексті постанови викладена сутність адміністративного правопорушення: позивач, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , відмовився, в категоричній формі, від проходження військово-лікарської комісії, на яку направлявся 16 вересня 2025 року о 14 год 30 хв за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення ступеню придатності до військової служби та в подальшому вирішення питання мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, тим самим порушив абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.10).

27 вересня 2025 року на поштове відділення по місцю проживання позивача ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 простим листом надійшла оскаржувана постанова керівника відповідача № 780 від 23 вересня 2025 року (а.с.11).

Згідно з даними військового квитка позивача, 01 березня 2022 року ОСОБА_1 мобілізовано до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №26, він проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнений з військової служби 23 червня 2023 року, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.с.12-16).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновки суду по суті заявленого позову

1. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

2. Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинені в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В описово-мотивувальній частинах оскаржуваної постанови керівника відповідача зазначається про відмову позивача в категоричній формі від проходження військово-лікарської комісії, на яку він направлявся на підставі рішення керівника ТЦК та СП, чим ОСОБА_1 порушено абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Однак, абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає право громадян, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструвати свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Таким чином, аналіз змісту сформульованого керівником відповідача адміністративного правопорушення підтверджує установлений керівником відповідача опис обставин адміністративного проступку, проте у тексті постанови наведено посилання на норму нормативно-правового акту, яка позивачем не порушувалася, і воно стосується іншої правомочності військовозобов`язаної особи, що не охоплюється сформульованою у постанові сутністю адміністративного проступку, і це є недотриманням норм ч.2 ст.283 КУпАП щодо викладу змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Із урахуванням цього, суд уважає оскаржувану постанову такою, що не грунтується на нормі матеріального права, яка визначає той вид обов`язку позивача, як військовозобов`язаної особи, який ним був дійсно порушений у період проведення мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану, а неправильне наведення в її тексті норми матеріального права, яка не порушувалася позивачем є недостатнім для законного та обґрунтованого накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Також, на думку суду, керівником відповідача при накладенні адміністративного стягнення на позивача повно та правильно не сформульована об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у виді діяння (дії чи бездіяльності), із наведенням норм права, які були порушені ОСОБА_1 .

Відповідач у порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів у підтвердження законності складення оскаржуваної постанови (зокрема, суду не надано відзиву на позов з відповідними додатками в обгрунтування законності та обгрунтованості оскаржуваної постанови), виправлення в ній описок чи друкарських помилок після її винесення.

Із огляду на вищевикладене, оскаржувана постанова не грунтується на нормі закону, порушення якої допущено позивачем, та винесена не на підставі, визначеною Кодексом України про адміністративні правопорушення. При цьому, через ненадсилання відповідачем витребуваних матеріалів, які послугували фактичними підставами для прийняття оскаржуваної постанови, суд уважає за необхідне не перевіряти доказами інші сформульовані позивачем доводи адміністративного позову.

Із огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки це відповідає змісту наданого суду дискреційного повноваження ухвалювати таке рішення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності (п.3 ч.3 ст.286 КАС України) та є необхідним для формування правової визначеності у питанні притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення мобілізаційного законодавства.

Розподіл судових витрат по справі

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено при зверненні до суду з адміністративним позовом судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп (а.с.5).

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню, на користь позивача судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 210-1, 255, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Шульги Олександра Сергійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову №780 від 23 вересня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя Д. В. Бутенко