Справа № 120/13166/21-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №120/13166/21-а

адміністративне провадження №К/990/39708/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року

у справі №120/13166/21-а

за позовом керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради,

до ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 керівник Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради звернувся до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , в якому просив:

- зобов`язати відповідача за власний рахунок здійснити знесення об`єкта незавершеного будівництва, розташованого на земельних ділянках по АДРЕСА_1 (кадастрові номери: :01:010:0367, :01:010:0368, :01:010:0373, :01:010:0269).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 05 березня 2025 року скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року, а справу №120/13166/21-а направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року апеляційні скарги керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року - без змін.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат - Озерська Ірина Василівна, 26 вересня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (Закон №3038-VI), статті 91 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) статей 11, 15, 16, 373, 375, 376, 526, 611, 651, 1166, 1177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок №553), порушенням положень статей 5, 75, 90, 242, 315 КАС України та без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №810/2763/17, від 07 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі №143/591/20, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18, від 09 липня 2020 року у справі №463/4564/16-а, від 29 листопада 2021 року у справі №1840/3278/18, від 14 лютого 2022 року у справі №826/7203/17, від 20 липня 2022 року у справі №640/18400/18, від 13 грудня 2022 року у справі №380/6793/20, від 23 лютого 2023 року у справі №2040/5874/18.

Скаржник вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованих висновків про те, що протиправна бездіяльність Департаменту правової політики та якості Вінницької міської ради щодо неподання позовної заяви до суду відсутня, оскільки останній вправі на власний розсуд вирішувати питання щодо наявності або відсутності порушених прав та інтересів територіальної громади, а також порядок та спосіб їх захисту, тоді як суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Крім того, суди вважали, що оскільки ОСОБА_2 після проведення перевірки фактично виконав вимоги припису про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва.

Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, не визначивши наслідків будівництва та способу усунення порушень, попри встановлення факту здійснення будівництва з порушенням вимог чинного законодавства.

Суди не застосували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18, у якому зазначено, що у випадках, коли нерухоме майно збудоване на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, можливість знесення не залежить від можливостей його перебудови. У такому випадку знесення можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання провести перебудову.

Скаржник також вважає, що суди проігнорували докази того, що відповідач здійснював будівництво багатоквартирного будинку на земельних ділянках з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Вказані порушення, на його думку, не можуть бути усунуті добровільно без зміни правового статусу земельної ділянки, що вимагає безпосередньо знесення об`єкта нерухомості.

Подібний висновок Верховного Суду викладено у постановах від 07 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 20 липня 2022 року у справі №640/18400/18, від 13 грудня 2022 року у справі №380/6793/20.

Судами залишено поза увагою факт невиконання відповідачем приписів Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про усунення порушень, встановлених під час перевірки від 23 січня 2020 року, що відповідно до статті 38 Закону 3038-VI є передумовою для звернення до суду з позовом про знесення.

Судами під час розгляду справи безпідставно не була врахована позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 23 лютого 2023 року у справі №2040/5874/18, від 09 липня 2020 року у справі №463/4564/16-а, від 29 листопада 2021 року у справі №1840/3278/18, щодо застосування положень частини першої статті 38 Закону №3038-VI у подібних правовідносинах, яка встановлює перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії:

1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;

3) винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Крім того, скаржник вважає застосовним у межах даних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18, у якому сформовано правову позицію про те, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Суди попередніх інстанцій відмовили у позові про знесення, посилаючись на те, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання, що, на думку скаржника, порушує баланс публічного та приватного інтересу.

В той же час суд апеляційної інстанції не врахував, що спір стосується публічного інтересу (забезпечення дотримання містобудівного законодавства та безпечності будівництва, що створює загрозу життю і здоров`ю невизначеного кола осіб). В даному випадку, на переконання скаржника, втручання держави шляхом знесення є виправданим та пропорційним, якщо це єдиний спосіб відновити законний стан.

Аналогічна позиція щодо необхідності захисту публічного інтересу викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №810/2763/17.

Судами не взято до уваги, що права асоційованих пайовиків, які можуть постраждати від знесення об`єкта нерухомості, можуть бути захищені цивільно-правовими способами, а саме, шляхом розірвання договорів пайової участі та відшкодування збитків, що не нівелює суспільної потреби у відновленні законності.

Рішення судів не призвело до відновлення порушеного публічного інтересу та не узаконило самочинне будівництво, створивши стан невизначеності у відносинах сторін та потребу повторного звернення до суду.

Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі №143/591/20, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення без змін, зазначив, що відповідач ( ОСОБА_2 ) не є єдиним власником земельних ділянок, а отже, спосіб приведення будинку у відповідність є необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції проігноровано норми законодавства, які визначають, що належним відповідачем у позові про знесення самочинно збудованого об`єкта є особа, яка здійснила (здійснює) будівництво. Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради видавав приписи та притягував до відповідальності саме ОСОБА_2 , який здійснював будівництво. При цьому, право власності інших осіб на земельні ділянки або майнові права пайовиків на об`єкт незавершеного будівництва не впливає на визначення належного відповідача, оскільки право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Подібної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №826/7203/17.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 38, 41 Закону №3038-VI, статті 91 ЗК України статей 11, 15, 16, 373, 375, 376, 526, 611, 651, 1166, 1177 ЦК України, пункту 9 Порядку №553, порушенням положень статей 5, 75, 90, 242, 315 КАС України та перевірки необхідності врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах 13 лютого 2019 року у справі №810/2763/17, від 07 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі №143/591/20, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18, від 09 липня 2020 року у справі №463/4564/16-а, від 29 листопада 2021 року у справі №1840/3278/18, від 14 лютого 2022 року у справі №826/7203/17, від 20 липня 2022 року у справі №640/18400/18, від 13 грудня 2022 року у справі №380/6793/20, від 23 лютого 2023 року у справі №2040/5874/18.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначене, враховуючи наявність електронного кабінету в інших учасників справи, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_48 , ОСОБА_25 , ОСОБА_3 , ОСОБА_49 , ОСОБА_29 , ОСОБА_8 , ОСОБА_50 , ОСОБА_7 , ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , ОСОБА_52 , ОСОБА_15 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_27 , ОСОБА_55 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_58 зареєструватися у системі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі №120/13166/21-а за позовом керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

3. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

4. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа