Справа № 160/28779/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 жовтня 2025 рокуСправа № 160/28779/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, протиправною бездіяльність щодо невизначення заробітної плати при розрахунку розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії з 28.11.2018, протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини доходу, протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 28.11.2018 як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням заробітної плати при розрахунку розміру пенсії, виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 28.11.2018 по дату фактичної виплати боргу в лютому 2025 року, виплатити компенсацію втрати частини доходу з лютого 2025 року за невиплачену у встановленому розмірі пенсію та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.

Ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору за подання суб`єктом владних повноважень до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 4844,80 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону;

- уточненого позову, для суду та відповідача, з зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, де в прохальній частині позову має бути відображено які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню;

- заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Цією ж ухвалою роз`яснено позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

До суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій останній зазначає, що позивач не має доходів в Україні, а в державі Ізраїль він отримує лише соціальні виплати. Також, представник позивача зазначає, що позивач є особою похилого віку, предметом позову у цій справі є захист соціальних прав фізичної особи на належне пенсійне забезпечення, а розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. Тому, представник позивача просить суд звільнити позивача від сплати судового збору. Щодо уточненого позову представник позивача зазначає, що позовні вимоги викладені доступною українською мовою та є зрозумілими. Щодо строків звернення до суду представник позивача, посилаючись на статтю 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказує, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд поновити позивачу строк звернення до суду з цим позовом.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, в заяві про усунення недоліків позовної заяви представник позивача, посилаючись на статтю 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначає, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом наголошувалося на тому, що установлення законом строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Проте, доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім цього, у поданій заяві позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання представник позивача зазначає, що згідно з довідкою з органу державної податкової служби України від 13.06.2025 про суми виплачених доходів та утриманих податків у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з січня 2024 року по грудень 2024 року відсутні доходи. Згідно з довідкою Відомства національного страхування Ізраїлю від 04.03.2025 ОСОБА_1 не працює та отримує в Ізраїлі лише соціальні виплати, які не є доходом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Положення ч. 1 ст. 133 КАС України як загальної норми, що регулює питання звільнення від сплати судового збору, деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону статтями 5 та 8 Закону №3674-VI, що свідчить про необхідність при застосуванні положень статті 133 КАС України та вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону №3674-VI застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1. ст. 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону №3674-VI).

Для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону №3674-VI необхідним є надання довідки з органу Державної податкової служби України про розмір її доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору в цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №9901/77/20.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.04.2025 у справі №207/1966/24.

Отже, обов`язковою умовою для звільнення від сплати судового збору як за ст. 133 КАС України, так і за ст. 8 Закону №3674-VI є врахування майнового стану позивача.

Суд зазначає, що позивачем не підтверджено свій майновий стан, оскільки вичерпні відомості про його дохід за попередній календарний рік відсутні.

До клопотання приєднана довідка про відсутність доходів у позивача в Україні за 2024 рік. Водночас, забезпечення існування людини пов`язане з витратами, в зв`язку з чим, позивач не охарактеризував свій майновий стан на рівні пояснень.

Позивачем також надано довідку від 04.03.2025, згідно з якою підтверджено, що позивач є непрацюючою особою, яка не має доходу. Однак, за ст. 8 Закону №3674-VI необхідно підтвердити конкретний рівень доходу, тоді як довідка не містить відомості про розмір доходу.

Суд зазначає, що позивач не надав відповідних відомостей за повний попередній календарний рік.

Щодо доводів представника позивача про те, що соціальна допомога не входить до структури доходу, який належить враховувати при вирішенні питання про її звільнення від сплати судового збору, суд зазначає про безпідставність таких доводів, оскільки законодавець безпосередньо вказав на необхідності порівнювати розмір судового збору саме з доходом особи. Тобто, не з заробітком, чистим прибутком або доходом без урахування соціальних пільг. Отже, такі доводи суперечать чинному законодавству.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, суд зазначає, що представником позивача вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху щодо надання уточненої позовної заяви проігноровано та недоліки у зазначеній частині не усунуто.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд повертає позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 121-123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

У задоволенні клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 цього Кодексу.

Суддя І.О. Лозицька