Справа № 520/27959/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р. Справа № 520/27959/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/27959/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні ді задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом від 02.12.2021р. за №16203-2682452/Ш-02/8-2000/21.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.12.2019 р. перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 03.09.2021р. №33/41-3606 з урахуванням раніше проведених платежів.

Позов у решті вимог залишено без задоволення.

Рішення суду набрало законної сили 01.03.2022.

Виконавчий лист у справі №520/27959/21 виданий 31.05.2023.

Представник позивача 28.07.2025р. подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив суд змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке виніс Харківський окружний адміністративний суд від 27.01.2022 року у справі №520/27959/21 із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.12.2019 р. перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 03.09.2021р. №33/41-3606 з урахуванням раніше проведених платежів, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 виплати по пенсійній виплаті з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку, в сумі 243 428.03 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022р. у справі №520/27959/21.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 243.428,03 грн (двісті сорок три тисячі чотириста двадцять вісім гривень 03 коп.) боргу з виплати пенсії за період 01.12.2019р.-31.07.2022р.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що задоволення вимог заявника фактично змінює зміст та суть раніше ухваленого по справі судового рішення. Вказує, що невиконання судового рішення по справі пов`язане з обмеженим фінансуванням, а тому не залежить від волі відповідача.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно зазначена сума залишку невиплачених коштів на виконання рішення суду від 27.01.2022 по справі № 520/27959/21.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на зміст абз.2 ч.3 ст.378 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ (який не передбачає ймовірності жодного розсуду суду та виключає правомірність установлення будь-яких обставин, окрім: категорії спору; набрання судовим актом законної сили; тривалості існування боргу) та на підтверджені матеріалами справи обставини існування боргу у відносинах із перерахунку пенсії понад два місяці з дня набрання законної сили відповідним судовим актом, суд вважав за необхідне задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за № 845.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Приписами ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (ч. 3 ст. 378 КАС України у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024).

Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 520/27959/21, яке набрало законної сили 01.03.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 після перерахунку на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 03.09.2021р. №33/41-3606, з урахуванням раніше проведених платежів.

31.05.2023 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 520/27959/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, нараховано заборгованість в розмірі 243428, 03 грн за період з 01.12.2019 по 31.07.2022, що підтверджується розрахунком від 07.07.2022 (а. с. 38).

При цьому, відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі № 520/27959/21 головним управлінням нараховану різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 в розмірі 243 428, 03грн. включено до переліку отримувачів виплат за минулий період. Зокрема, в липні 2023 року 557,32 грн., у вересні 2023 року 2093,00 грн, в жовтні 2023 року 1303,00 грн, в листопаді 2023 року 4,10 грн, в грудні 2023 року- 0,62 грн, у жовтні 2024 2361,00 грн, листопаді 2024 року 2361,00, грудні 2024 року 2361,00 грн включено до виплатної відомості та профінансовано.

Таким чином, на думку апелянта, загальна сума невиплаченої пенсії заявника після її перерахунку на підставі рішення суду у даній справі склала 232 386,99 грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідач долучив до апеляційної скарги витяг з виплатної відомості.

Дослідивши вказаний витяг, колегія суддів вказує, що витяг з виплатної відомості, наданий апелянтом, не містить відомостей про виплати нарахованих сум, у зв`язку з чим, суд не може встановити, чи дійсно зазначені у витязі суми були виплачені позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі № 520/27959/21.

Також, колегія суддів зазначає, що вказаний витяг не надавався до суду першої інстанції під час розгляду справи та не був предметом дослідження в якості доказів судом першої інстанції при розгляді заяви.

Нові докази, в силу приписів ч. 4 ст. 308 КАС України можуть бути враховані лише у виняткових випадках, в свою чергу апелянт не надав доказів неможливості подання витягу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 520/27959/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано лише в частині здійснення позивачу перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 після перерахунку на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 03.09.2021р. №33/41-3606, з урахуванням раніше проведених платежів.

Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/27959/21, яке набрало законної сили 01.03.2022, не виконано у повному обсязі понад два місяці.

Таким чином, враховуючи вимоги частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для заміни способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 520/27959/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у розмірі 243 428,03 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 520/27959/21.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за доцільне послатися на рішення ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява № 14201/02) в яких зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Тобто, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на виплату пенсії.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 по справі № 520/27959/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий