Справа № 599/1241/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 599/1241/25 пров. № А/857/35916/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Кузьмича С.М., Курильця А. Р.,

за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року, головуючий суддя Снігурський В.В., ухвалене о 11:00 год. у м. Зборів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУНП в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕГА № 1829509 від 23 липня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що безпідставними є доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції,. Зазначив, що дійсно 23.07.2025 року о 23.14 год. він здійснив виклик на спецлінію «102» з приводу того, що до його дружини ОСОБА_2 приїхав ОСОБА_3 , щоб забрати її до себе, та перебував у будинку позивача протягом трьох годин, і враховуючи пізній час, на прохання ОСОБА_1 сам добровільно не хотів покидати будинок. В 23.40 год. на виклик позивача прибули працівники поліції. Поліцецський провів приватну бесіду з ОСОБА_2 , а потім виніс на ОСОБА_1 постанову, що він неправомірно викликав поліцію, оскільки, на його думку, не було факту сімейного насильства з обох сторін. Не було проведено жодної додаткової перевірки, опитування свідків чи інших дій, які б дали підстави для висновку про наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. На підставі наведеного позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено; скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1829509 від 23 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУНП в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем не надано жодних достатніх об?єктивних належних і допустимих доказів на підтвердження слів, зазначених в позовній заяві, а також не надано доказів того, що даний виклик дійсно був правдивий. Разом з тим, поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечили проти апеляційної скарги, вважали оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 23 липня 2025 року поліцейським відділення поліції №2 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1829509 від 23.07.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

У постанові зазначено, що 23.07.2025 року о 23.16 год. по вул. Шухевича, 7 у селищі Залізці Тернопільського районі Тернопільської області ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції, повідомивши про домашнє насильство.

Щодо вказаного порушення поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення ВАД №735081, датований 24 липня 2025 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, матеріали справи не містять, а також не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, а тому постанова серії ЕГА № 1829509 від 23 липня 2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі -КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як встановлено ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено, що із наданого аудіозапису звернення на спеціальну лінію «102» не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Він не повідомляв про домашнє насильство, звертався в поліцію для того, щоб стороння особа ОСОБА_4 покинув його жиловий будинок.

Крім того, з наданого відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в ході розмови з поліцейськими озвучив причину звернення з повідомленням у поліцію, а саме через те, що стороння особа ОСОБА_4 перебуває в житловому будинку позивача та відмовляється покинути приміщення.

Також ОСОБА_1 на відео заперечує вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що до повноважень Поліції входить, зокрема, реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Крім цього, відповідно до п. 2 Розділу ІV Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України, отримавши телефоном повідомлення про правопорушення або подію (електронне повідомлення про правопорушення або подію через систему ІПНП), оперативний черговий ТВП зобов`язаний, зокрема, за погодженням з диспетчером направити на місце вчинення правопорушення або події наряд поліції, окремих працівників, а у разі вчинення кримінального правопорушення СОГ.

Таким чином, отримавши повідомлення про події на лінію «102» відповідач на власний розсуд приймає рішення про необхідність направлення наряд поліції на місце події.

Сам факт виклику поліції не свідчить, що виклик завідомо неправдивий. «Повідомлення» на лінію «102» не може кваліфікуватися завідомо неправдивим повідомленням (викликом) поліції як адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, оскільки завданням поліції є надання поліцейських послуг, зокрема, охорона прав і свобод людини (ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію України»).

Аналізуючи наведене вище, оскільки інформація, яка була повідомлена позивачем на лінію «102», в ході виїзду наряду поліції підтвердилась, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення щодо завідомо неправдивого виклику поліції, а відповідач в межах своїх повноважень виконував покладені на нього обов`язки щодо реагування на таке повідомлення.

Отже, як вірно зазначив суд попередньої інстанції, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на підставі яких ОСОБА_1 визнано винним за статтею 183 КУпАП, у ній не зазначено факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, що свідчить про формальне прийняття посадовою особою постанови, без урахування всіх обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу, що стаття 183 КУпАП передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, тобто завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Суб`єктивна сторона проявляється у формі прямого умислу, коли особа чітко усвідомлює, що її звернення до спеціальних служб є свідомо неправдивим, не має на меті усунення порушень громадського порядку, надзвичайних ситуацій або загроз життю людей, а зумовлене протиправними, переважно хуліганськими мотивами.

Однак, такі дії не можна кваліфікувати завідомо неправдивим викликом, якщо людина вважала свої права порушеними чи такими, що можуть бути порушені; розраховувала на захист прав поліцією; не має прямого умислу на вчинення правопорушення, повідомляє фактичні обставини справи та не має на меті безпідставного виїзду поліції.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не доведено порушення позивачем стаття 183 КУпАП, отже постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕГА № 1829509 від 23 липня 2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року у справі №599/1241/25 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повний текст постанови складено 09.10.2025 року