Справа № 826/8542/16
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8542/16 Суддя (судді) першої інстанції: Свида Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника позивача Бугайова А.О. в режимі відеоконференції, представника відповідача Паншиної І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Спільного підприємства «Каштан Петролеум Лтд» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

03.06.2016 Спільне підприємство «Каштан Петролеум Лтд» звернулося до суду з позовом до Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 19.01.2016 року №/9, №/10, №/11.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки є протиправними, через те, що позивач не порушував строків сплати самостійно визначених зобов`язань з рентної плати за користування надрами і відсутній податковий борг зі сплати рентної плати, тому що податковий орган самостійно змінював призначення платежу у платіжних документах позивача з приводу оплати вказаного зобов`язання.

10.02.2025 вказана справа надійшла на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду через ліквідацію Окружного адміністративного суду м.Києва.

Ухвалою цього ж суду відбувалась заміна відповідача на Головне управління ДПС у Чернігівській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 19.01.2016 року №/10 в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 7002796,60 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 19.01.2016 року №/11 в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 538404,21 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість частини позовних вимог через те, що відповідно до чинного законодавства та судової практики право визначити призначення платежу у платіжному документі належить платнику податків, і податковий орган не вправі змінювати призначення платежу, і тим більше у подальшому застосовувати до платника податків штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань.

Щодо решти позовних вимог, то суд першої інстанції перевіривши дати та суми платіжних документів, дійшов висновку про правомірність спірних ППР в частині.

Проте, позивач судове рішення в частині відмовлених позовних вимог не оскаржує, внаслідок чого, суд апеляційної інстанції розглядає в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що податковим органом під час перевірки позивача встановлено порушення строків сплати самостійно визначених зобов`язань з рентної плати за користування надрами, позивачем самостійно подавалися податкові розрахунки з рентної плати за користування надрами та визначалися податкові зобов`язанні, а тому підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не має.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Після надходження справи до апеляційного суду, ухвалою від 17.07.2025 слухання справи призначено у відкрите судове засідання на 10.09.2025.

У судовому засідання 08.10.2025 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Прилуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області і період з 25.12.2015 року по 29.12.2015 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Спільного підприємства «Каштан Петролеум Лтд» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності сплати самостійно визначених грошових податкових зобов`язань авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ) по строкам сплати 30.05.2015 року, 30.06.2015 року 30.07.2015 року, 30.08.2015 року та своєчасності сплати самостійно визначеного грошового податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (промислова вода (розсіл) по строкам сплати 19.08.2015 року.

За результатами цієї перевірки було складено акт від 30.12.2015 року №540/25-16-15-01-24/23703371 (т.1 а.с.21).

Зокрема, в акті зазначено, що позивачем до податкового органу поданий податковий розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 1 квартал 2015 року від 30.04.2015 року, за яким позивачем визначені грошові податкові зобов`язання на суму 38727464,74 грн. (нафта 35874838,23 грн., газ природний 2795857,13 грн., підземні води 56769,38 грн.); податковий розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 2 квартал 2015 року від 04.08.2015 року, за яким позивачем визначені грошові податкові зобов`язання на суму 35776621,07 грн. (нафта 33292272,52 грн., газ природний 2484348,55 грн.); податковий розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 2 квартал 2015 року від 04.08.2015 року, за яким позивачем визначені грошові податкові зобов`язання на суму 62770,41 грн. (промислова вода (розсіл).

Наголошено в акті, що відповідно до положень п. 257.4 ст. 257 Податкового кодексу України, платники рентної плати за користування надрами сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому - до 28 або 29 числа), розмір яких складається з однієї третини суми податкових зобов`язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період, отже, податковий орган робить висновки про те, що граничний строк сплати авансових внесків з рентної плати по податковому розрахунку за 1 квартал 2015 року 30.05.2015 року, 30.06.2015 року, 30.07.2015 року, розмір яких складає третину суми зобов`язань, визначених в розрахунку (11958279,41 грн. (нафта), 931952,38 грн. (природний газ)); граничний строк сплати авансових внесків з рентної плати по податковому розрахунку за 2 квартал 2015 року 30.08.2015 року, розмір яких складає третину суми зобов`язань, визначених в розрахунку (11097424, 17 грн. (нафта), 828116,18 грн. (природний газ)). Щодо податкового розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 2 квартал 2015 року, за яким позивачем визначені грошові податкові зобов`язання (промислова вода (розсіл), граничний строк сплати зобов`язань 19.08.2015 року.

За таких обставин, в акті робиться висновок про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України в частині порушення строку сплати самостійно визначених грошових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин (промислова вода (розсіл) за 2 квартал 2015 року по строку сплати 19.08.2015 року в сумі 62770,41 грн. (термін затримки сплати до 30 календарних днів).

Порушення позивачем п. 257.4 ст. 257 Податкового кодексу України в частині порушення строку сплати самостійно визначених грошових зобов`язань авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин (нафта, природний газ) за 2 квартал 2015 року по строку сплати 30.05.2015 року, 30.06.2015 року, 30.07.2015 року, 30.08.2015 року в сумі 50596235,72 грн. (термін затримки сплати більше 30 календарних днів).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав на них заперечення.

На підставі акту перевірки від 30.12.2015 року №540/25-16-15-01-24/23703371 Прилуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області на адресу позивача направлені податкові повідомлення-рішення: №/9 від 19.01.2016 року, яким позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 10% плати за користування надрами для видобутку корисних копалин загальнодержавного значення (62515,41 грн. 10% = 6251,54 грн.); №/10 від 19.01.2016 року, яким позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 20% плати за користування надрами для видобутку нафти (46972262,40 грн. 20% = 9394452,48 грн.); №/11 від 19.01.2016 року, яким позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 20% плати за користування надрами для видобутку природного газу (3623973,32 грн. 20% = 724794,69 грн.).

Позивач не погодився з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень та оскаржив їх до Головного управління ДФС в Чернігівській області та до ДФС України, однак скарги позивача залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (т.1 а.с.33, 56).

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46, п. п. 49.18.2 п. 49.18, п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 257 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 року, на час виникнення спірних правовідносин) базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу. Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію з додатками.

У податковому (звітному) періоді платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, які здійснюють видобування нафти, конденсату, газу природного, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому - до 28 або 29 числа). Розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов`язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

Відповідно до п. п. 258.1.1 п. 258.1 ст. 258 Податкового кодексу України на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин подається за квартал протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, а сплата визначених в розрахунку зобов`язань здійснюється протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків, а в разі видобування газу, нафти також мають бути сплачені авансові внески до 30 числа кожного місяця та розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов`язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Висновки суду.

Отже, зі системного аналізу вищенаведених норм, слід зробити висновок, що чинним законодавством передбачено, що розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин подається за квартал протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, а сплата визначених в розрахунку зобов`язань здійснюється протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків, а в разі видобування газу, нафти також мають бути сплачені авансові внески до 30 числа кожного місяця та розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов`язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем в межах строків, визначених Податковим кодексом України, поданий податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 1 квартал 2015 року, в якому визначені податкові зобов`язання щодо сплати рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин, зокрема, нафти, нафтового газу, підземних вод, задекларовані зобов`язання щодо видобутку нафти 35874838,23 грн., задекларовані зобов`язання щодо видобутку газу 2795857,13 грн., задекларовані зобов`язання щодо видобутку води 60861,65 грн.

Також, позивачем в межах строків, визначених Податковим кодексом України, був поданий податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 2 квартал 2015 року, в якому також були визначені податкові зобов`язання щодо сплати рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин, зокрема, нафти, нафтового газу, підземних вод, задекларовані зобов`язання щодо видобутку нафти 33292272,52 грн., задекларовані зобов`язання щодо видобутку газу 2484348,55 грн., задекларовані зобов`язання щодо видобутку води 62770,41 грн.

Тобто, оскільки у розрахунках з рентної плати позивачем самостійно визначені зобов`язання, вони є узгодженими та підлягають сплаті у відповідності до вимог п. 257.4, 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, в тому числі, це стосується сплати авансових внесків до 30 числа кожного місяця, які складають третину від визначеної суми зобов`язань.

Отже, авансові внески з рентної плати мали б бути сплачені за 1 квартал до 30.04.2015, 30.05.2015 та 30.06.2015, за 2 квартал 2015 до 30.07.2015 року, 30.08.2015.

В матеріалах справи наявні докази, а саме платіжні доручення, які свідчать, що позивачем сплачені авансові внески з рентної плати за користування надрами для видобутку нафти: 29.04.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку нафти в розмірі 11958280 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафту (аванс) за квітень 2015 року), 26.06.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку нафти в розмірі 11958280 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафту (аванс) за червень 2015 року), 29.07.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку нафти в розмірі 11958280 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафту (аванс) за липень 2015 року), 31.08.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку нафти в розмірі 11097424,17 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафту (аванс) за серпень 2015 року), інші платіжні доручення стосуються періодів, які не були предметом перевірки, за результатами якої складений акт від 30.12.2015 року №540/25-16-15-01-24/23703371.

Також, в матеріалах справи наявні докази -платіжні доручення, які свідчать, що позивачем сплачені авансові внески з рентної плати за користування надрами для видобутку газу: 29.04.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку газу в розмірі 931953 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафтовий газ (аванс) за квітень 2015 року), 26.06.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку газу в розмірі 931953 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафтовий газ (аванс) за червень 2015 року), 29.07.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку газу в розмірі 931953 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафтовий газ (аванс) за липень 2015 року), 31.08.2015 року сплачений авансовий внесок з рентної плати за користування надрами для видобутку газу в розмірі 828116,18 грн. (призначення платежу: рентна плата за нафтовий газ (аванс) за серпень 2015 року), інші платіжні доручення стосуються періодів, які не були предметом перевірки, за результатами якої складений акт від 30.12.2015 року №540/25-16-15-01-24/23703371.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем своєчасно були сплачені авансові внески з рентної плати за користування надрами для видобутку нафти та газу за червень, липень, серпень 2015 року, тобто у податкового органу не було підстав для застосування до позивача штрафних санкцій в цій частині.

Вказана обставина апелянтом не спростована і не заперечувалась.

Проте, позиція апелянта ґрунтується на праві податкового органу щодо самостійно змінювати призначення платежу у разі наявності у платника податків податкового боргу.

Так, відповідно до положень п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України штраф застосовується в разі не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Аналізуючи встановлені обставини та наведені норми закону, суд першої інстанції зазначив, що податковий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків при наявності податкового боргу в рахунок його погашення незалежно від призначення платежу, зазначеного платником податку в платіжному документі, однак ці обставини, на думку суду, не можуть бути підставою для застосування штрафу за не сплату узгодженої суми зобов`язання, оскільки такі дії є діями податкового органу, вчиненими у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а не діями платника податків.

Так, стала судова практика наголошує, (справа №826/6810/16), що право визначати призначення платежу належить виключно платнику, а суми податкових зобов`язань або податкового боргу слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків. Діючим законодавством податкові органи не наділені повноваженнями змінювати призначення платежу щодо коштів, сплачених платником податків в оплату податкових зобов`язань.

Крім того, Верховний Суд України в рішенні від 16.06.2015 року у справі 21-377а15 зазначив, що дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Крім того, згідно висновків Вищого адміністративного суду України в рішенні від 12.02.2013 року у справі 2а-4051/12/2670 згідно з п. п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Статтею 87 Податкового кодексу України визначено джерела погашення податкового боргу, а пунктом 87.9 цієї статті встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте, погашення податковим органом раніше існуючого податкового боргу підприємства за рахунок своєчасно сплачених позивачем грошових зобов`язань є дією податкового органу, а не позивача, а тому в діях останнього відсутній склад податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов`язань.

Апелянт не зміг навести іншу судову практику Верховного Суду у подібних справах.

Отже, враховуючи встановлені обставини та наведену судом першої інстанції практику Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість позовних вимог внаслідок чого спірні рішення в певній частині є протиправними і підлягали скасуванню.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Тому, надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія наголошує, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 09.10.2025.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 р.- залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Спільного підприємства «Каштан Петролеум Лтд» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк