Справа № 346/4585/25
Суддя: Яремин М. П.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4585/25
Провадження № 2-а/346/145/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Урбанович І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, капрала поліції 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Римського Назарія Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою від 28.08.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В даній постанові вказано, що 28.08.2025 року о 00:37 год. ОСОБА_1 на автодорозі М-11 Львів-Шегині ( 11 км + 500 м ) керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », у комендантську годину та не пройшов обов`язковий технічний контроль ТЗ, який підлягає обов`язковому технічному контролю, чим порушив ст. 35 Закону України Про дорожній рух .

З даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач вказує, що 28.08.2025 року його зупинено працівником поліції, який, провівши перевірку документів, вказав, що він керував транспортним засобом в комендантську годину, та, здійснивши візуальний огляд автомобіля, почав складати постанову про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що позивач керував ним без обов`язкового технічного контролю. Згідно із Законом України Про дорожній рух технічний контроль є обов`язковим для легкових автомобілів, що використовуються для комерційних перевезень, вантажівок ( включно до 3,5 тонн), таксі та вантажних авто понад 3,5 тонни, а також їхніх причепів. Водночас, згідно з технічним паспортом транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D» є «загальним легковим загальним пасажирським В» з масою без навантаження 2 350 кг, з повною масою 3 500 кг і вказаний автомобіль він використовує в особистих потребах, а не для комерції чи перевезення пасажирів. Повна маса можлива під час перебування в ньому разом з водієм 9 заповнених сидячих місць, проте у ньому перебувало двоє пасажирів, правопорушення не підтверджене ані матеріалами фото чи відео, ані поясненнями свідків. На його прохання надати докази того, що для вказаного автомобіля є обов`язковим технічний огляд інспектор не відреагував. Тому позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а також стягнути на його користь судові витрати, які складаються із 605,60 грн. сплаченого судового збору.

Відповідачі правом подачі відзиву не скористались.

22.09.2025 року представник Департаменту патрульної поліції Кутковська Л.В. через систему Електронний суд подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що 28.08.2025 року, здійснюючи проїзд через блокпост на автомобільній дорозі М-11Львів Шегині ( 11 км + 500 м ), працівниками поліції, враховуючи комендантську годину, на законних підставах зупинено автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 . Підійшовши до останнього, працівник поліції представився, пояснив йому, що він пересувається дорогою в комендантську годину та зобов`язав його як водія механічного транспортного засобу пред`явити документи, визначені п. 2.1 а ПДР. Під час перевірки документів з`ясувалось, що транспортний засіб, яким він керував, підлягає обов`язковому технічному контролю, однак, такий не пройшов. Відповідно до ст. 35 Закону України Про дорожній рух обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Поліцейський, маючи законні підстави вважати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснив розгляд справи, ознайомив його зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомив йому його права та обов`язки та після завершення розгляду справи виніс постанову серії ЕНА №5588089 від 28.08.2025 року за ч.3 ст. 121 КУпАП. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній справі, без повідомлення (виклику) сторін.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5588089 від 28.08.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП. В цій постанові вказано, що 28.08.2025 року о 00:37 год. ОСОБА_1 на автодорозі М-11Львів -Шегині ( 11 км + 500 м ) керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », у комендантську годину та не пройшов обов`язковий технічний контроль ТЗ, який підлягає обов`язковому технічному контролю, чим порушив ст. 35 Закону України Про дорожній рух (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », тип загальний легковий загальний пасажирський В , повна маса 3 500 , маса без навантаження - 2 350 , належить ОСОБА_2 , жительці м. Коломия Івано-Франківської області (а.с.8-9).

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 31.3 б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Вимоги про обов`язковий технічний контроль транспортних засобів регламентовано Законом України «Про дорожній рух», а порядок його проведення та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 7 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: 1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; 2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; 3) для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Разом з тим, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Аналогічні норми містяться у п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів № 137.

Тобто, згідно із вказаними нормами, легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю лише у випадку, якщо вони використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до абз. 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Аналогічне визначення міститься і в п. 1.10 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Згідно ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми, відносяться до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Як встановлено з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », з повною масою 3 500 кг, належить до категорії "В", тип "загальний легковий загальний пасажирський -В".

Отже, державна реєстрація вищевказаного автомобіля здійснена саме як легкового, а не вантажного автомобіля. Згідно з типом кузова цього транспортного засобу він є легковим, який може бути використаний для перевезення пасажирів або вантажів. Службовими особами органу патрульної поліції не доведено, що автомобіль, яким керував позивач, використовується як таксі або для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури. Стороною відповідача не спростовані твердження позивача про те, що він, як водій транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », не мав обов`язку подавати вказаний транспортний засіб для проходження обов`язкового технічного контролю. Згідно з долученими до відзиву на позовну заяву відеозаписами зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом та його зупинку, під час якої працівник поліції вказує на те, що даний автомобіль підлягає обов`язковому технічному огляду, однак, жодних доказів цього твердження не надає. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн., що стверджується відповідною квитанцією від 29.08.2025 року (а.с. 20), які відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного, та ст.ст. 251, 252, 280, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 12, 19-20, 72-77, 139, ч. 4 ст.229, ст.ст. 244-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5588089 від 28.08.2025 року, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Римським Назарієм Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , уродженця, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , уродженця, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

Управління патрульної поліції у Львівській області, 79000, м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Капрал поліції 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Римський Назарій Миколайович, 79000, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.