Справа № 240/1881/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Житомир

справа № 240/1881/25

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановив:

Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова грошові кошти за витрати пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в розмірі 49046,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі у сумі розміром 49046,72 грн. Вказана заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, а тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що написання рапорту та проведення бесіди з відповідачем щодо відрахування з навчального закладу здійснювалося без участі законного представника, але за участю працівників (педагогів) Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова які, на його думку, вчиняли на нього психологічний тиск.

Крім цього, вказує, що після того, як працівникам (педагогам) Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова стало відомо про стрімке погіршення стану здоров`я відповідача, його було направлено для проходження військово-лікарської комісії для встановлення поточної придатності до військової служби, однак не дочекавшись висновку ВЛК, 20.11.2024 відповідача було викликано до приміщення Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова для написання рапорту про небажання продовжувати навчання.

Відповідач наголошує, що на момент виникнення спірних правовідносин він був неповнолітнім, а тому усі дії вчинені відносно відповідача без участі його законного представника є неправомірними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Також зазначає, що позивач звернувся з позовом до суду 24.01.2025 без надання відповідачу місячного строку для добровільного погашення заборгованості, який мав закінчитися 29.01.2025.

19 серпня 2025 року від Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова через систему "Електронний суд" надійшло клопотання (за вх. №64231/25) про приєднання до матеріалів справи документів, а саме довідки про заборгованість відповідача станом на 15.05.2025 в сумі розміром 39046,72 грн.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складене у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з витягом з наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова №13-к від 28.07.2024 (по особовому складу) ОСОБА_1 прийнято до Збройних Сил України, зараховано до списків особового складу Збройних Сил України, присвоєно первинне військове звання рядового складу "рекрут", "особистий номер", розподілено по спеціальностях та спеціалізація та призначено курсантом штатним першого курсу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (а.с. 8).

29.07.2024 між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с. 8 зворот -10).

Відповідно до витягу з наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова №223 від 29.07.2024 (по стройовій частині) рекрута ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військового інституту та на всі види забезпечення з 29.07.2024, а на продовольче забезпечення зі сніданку 29.07.2024 (а.с 10 зворот).

Зміст витягу з наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова №50-К від 31.12.2024 (по особовому складу) свідчить, що з солдатом ОСОБА_1 розірвано контракт для проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання та звільнено з військової служби (а.с. 14).

Згідно з наказом начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова №389 від 31.12.2024 (по стройовій частині), ОСОБА_1 з 31.12.2024 виключено зі списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з базового табору №1 з обіду 31.12.2024, та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, у згаданому наказі зазначено, що за час проходження військової служби (навчання) у Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова відповідно до розрахунку відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 , нарахована сума у розмірі 49046,72 грн (а.с. 14 зворот).

31.12.2024 відповідачу під розпис був вручений розрахунок відшкодування витрат на утримання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі (а.с. 15 зворот).

Відповідач при підписанні контракту про навчання, ознайомився та надав згоду відповідно до п.1 Контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у інституті, однак на час звернення позивача з позовною заявою до суду, грошові кошти на розрахунковий рахунок військового інституту не перерахував.

У зв`язку із тим, що в добровільному порядку у встановлений строк відповідачем не відшкодовано витрати на його утримання в Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова в розмірі 49046,72 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України №2232-XII).

Частиною 6 ст. 2 Закону №2232-XII встановлено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу проводиться у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону №2232-XII з громадянами України - курсантами закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами п`ятим, восьмим і дев`ятим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною 10 ст.25 Закону №2232-XII встановлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490 (яка була ) курсант (слухач) може бути відрахований з вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання (для курсантів перших курсів).

Підставою для відрахування курсанта (слухача) через небажання продовжувати навчання є його рапорт, поданий у встановленому порядку (п. 3.8. Інструкції).

Матеріали справи свідчать, що 20.11.2024 відповідачем на ім`я начальника курсу подано рапорт у якому просить відрахувати його з числа курсантів через небажання продовжувати навчання (а.с. 11).

На підставі поданого рапорту, 27.12.2024 відповідно до протоколу №6 засідання вченої ради Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, постановлено рекомендувати відрахувати ОСОБА_1 через небажання продовжувати навчання.

Зазначено, що під час особистого заслуховування курсанта ОСОБА_1 , показав низький рівень мотивації до проходження військової служби та слабкі морально-вольові якості для успішного навчання у вищому військовому навчальному закладі (а.с. 12).

Як свідчать матеріали справи, а саме аркуш бесіди з солдатом ОСОБА_1 , курсантом НОМЕР_1 БПС навчальної групи НОМЕР_2 навчального курсу навчального загону № НОМЕР_3 Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 31.12.2024, відповідачу надано роз`яснення щодо подальшого проходження служби та роз`яснення щодо утримання коштів в сумі розміром 49046,72 грн та підлягають до сплати протягом 15 днів з моменту відрахування, а також повідомлено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку (а. с. 13).

У графі "прохання (побажання) військовослужбовця" відповідачем зазначено, що скарг та претензій до командування військового інституту не має (а. с. 13 зворот).

Однак, відповідач зазначає, що 20.11.2024 працівники (педагоги) ЖВІ примушували його до написання рапорту від 20.11.2024.

Вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин, і на момент звернення позивача з даною позовною заявою до суду, є неповнолітньою особою. Під час проведення бесіди 31.12.2024, написання відповідачем заяви про взяття на себе обов`язку виплатити грошове зобов`язання у розмірі 49046,72 грн протягом місяця, позивачем не було залучено законного представника відповідача, що, на думку відповідача, свідчить про порушення законних процедур які можуть вплинути на правомірність вжитих заходів і на подальшу захищеність прав дитини.

Крім цього, зазначає, що перед укладенням Контракту про проходження військової служби (навчання) від 29.07.2024 проходив військово-лікарську комісію, якою було здійснено огляд стану його здоров`я щодо можливості проходження ним військової служби (навчання) в Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова. Відповідно до висновку військово-лікарської комісії відповідача визнано придатним до навчання, захворювання, які б перешкоджали навчанню - відсутні.

Однак, в процесі навчання у ОСОБА_1 виникли проблеми зі здоров`ям на фоні стресових розладів, що призвели до виникнення дисгідротичної екземи, що в свою чергу, суттєво перешкоджало можливості брати участь в освітньому процесі та вплинуло на успішність.

Зазначає, що після того, як працівникам (педагогам) стало відомо про стрімке погіршення стану здоров`я відповідача, його було направлено для проходження військово-лікарської комісії для встановлення поточної придатності до військової служби, однак з невідомих для відповідача причин, педагогами прийнято рішення не чекати завершення проходження ОСОБА_1 ВЛК, та було здійснено його виклик до приміщення військового інституту, де 20.11.2024 під наглядом та психологічним примусом працівників (педагогів), без участі законного представника, відповідача змусили написати рапорт про небажання продовжувати навчання.

Наголошує, що відповідна інформація про факт погіршення самопочуття відповідача під час його навчання зазначається у Витягу із протоколу №6 засідання вченої ради Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 27.12.2024, а тому позивачу було відомо про виникнення суттєвих проблем зі здоров`ям у відповідача під час навчання.

Саме тому, відповідач вважає, що позивачем вчинено тиск на відповідача для написання рапорту про небажання продовжувати навчання без повідомлення, згоди та участі законного представника відповідача.

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону №2232-XII установлення правових відносин між курсантами, яким не виповнилося 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Порядок проходження ними військової служби (навчання) встановлюється положеннями про проходження військової служби громадянами України та іншими нормативно-правовими актами України.

Таким чином, у разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За нормами ст. 34 Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Частинами 1, 3 ст. 35 ЦК України встановлені також випадки коли повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка не досягла 18 років, а саме повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір`ю або батьком дитини, або яка бажає займатися підприємницькою діяльністю.

Частиною 1 ст. 222 ЦК України передбачено, що правочин який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому ст. 221 цього Кодексу.

Правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з яким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. У разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач до повноліття виявив бажання щодо вступу на навчання до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова, у зв`язку з чим між позивачем в особі ТВО начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 29.07.2024, зміст якого передбачав наявність положень про відшкодування витрат, пов`язаних з у триманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового припинення навчання.

Питання щодо чинності контракту батьками не порушувалося, а тому, суд дійшов висновку, що батьки відповідача були обізнані з фактом вчинення правочину і погодились на його укладання. Жодних доказів, заяв чи клопотань щодо незгоди з укладенням контракту до суду не надано.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ст. 33 Цивільного кодексу України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону.

Суд зазначає, що підпис ОСОБА_1 в реквізитах контракту, свідчить про те, що він ознайомився і погодився з його умовами.

Щодо твердження відповідача про застосування примусу на написання рапорту про небажання продовжувати навчання, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про оскарження наказів позивача №50-К від 31.12.2024 та №389 від 31.12.2024, та зважаючи на те, що вони не є предметом розгляду даної справи, суд не може надавати оцінку правомірності прийняття позивачем зазначених наказів.

Щодо твердження відповідача про передчасність подання позивачем позову до суду, суд зазначає наступне.

Як свідчить розрахунок відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 , у зв`язку з відрахуванням згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 "Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", всього до відшкодування сума витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 становить 49046,72 грн та складається з витрат на: грошове забезпечення - 10840,19грн; речове забезпечення - 19233,81 грн та продовольче забезпечення - 18972,72грн (а. с. 15).

З відповідним розрахунком відповідач ознайомлений 31.12.2024, що підтверджується окремо викладеною заявою про доведення розрахунку за утримання у ВВНЗ у розмірі 49046,72 грн.

Крім того, у відповідній заяві відповідач зазначає, що зобов`язується виплатити відповідну суму впродовж місяця (а. с. 15 зворот).

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок №964).

Згідно з пунктом 3 Порядку №964 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Зміст викладених положень законодавства свідчить, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом, на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України і контрактом.

Таким чином, у разі дострокового розірвання контракту, через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Відповідно до п.1 Контракту від 29.07.2027 відповідач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та за умов, передбачених у розділі 3 цього Контракту.

Судом встановлено, що відповідача відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, він був обізнаний про обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, та з розміром суми, яка підлягає відшкодуванню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не закінчив навчання в Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова, відрахований з нього, останній зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням протягом періоду навчання.

При цьому суд підкреслює, що кошти, які підлягають стягненню, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі та підлягають стягненню.

Відповідно до довідки від 15.08.2025 №519/1/306, наданої Житомирським військовим інститутом імені С.П.Корольова, станом на 15.08.2025 по дебітору (відрахованому курсатну) ОСОБА_1 , у Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова обліковується дебіторська заборгованість по спеціальному фонду за доходами у розмірі 39046,72 грн.

Суд звертає увагу, що доказів оскарження встановленої позивачем суми до відшкодування позивачем не надано.

Таким чином, сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 39046,72 грн.

Доказів того, що відповідач відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі до суду не надано, а тому суд дійшов до висновку, що ці витрати підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі у розмірі 39046,72 грн, натомість відповідачем не було надано суду доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи викладене, судові витрати позивача - суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору відшкодуванню або примусовому стягненню із відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (просп. Миру, 22, корпус ЖВІ, м. Житомир, 10004, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер. НОМЕР_4 ) про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова витрати, пов`язані з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 39046 (тридцять дев`ять тисяч сорок шість) грн 72 (сімдесят дві) коп.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 13 жовтня 2025 року.

Суддя А.В. Горовенко