Справа № 140/8705/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8705/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправним рішення від 25.06.2025 №53 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

2) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області призначити мені пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 28.01.2024 виходячи з вислуги років - 27 років 10 місяців 26 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та наказом начальника ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» від 30.12.2020 №72/ОС-20 його звільнено зі служби з 31.12.2000, при цьому вислуга років на день звільнення становить: в календарному обчисленні -20 років 11 місяців 05 днів; у пільговому обчисленні - 06 років 11 місяців 21 день, загальна 27 років 10 місяців 26 днів. На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 у справі №140/1741/25, яким Державну установу «Цуманська виправна колонія (№84)» зобов`язано оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Державна установа «Цуманська виправна колонія (№84)» направила на адресу ГУ ПФУ у Волинській області подання для призначення позивачу пенсії за вислугу років, однак рішенням від 25.06.2025 №53 відповідач відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність у позивача 25 років вислуги в календарному обчисленні на день звільнення.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача та, з покликанням на нормативно-правові акти, наведені у тексті позовної заяви, вказує про наявність у нього права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що на час звернення позивача за призначенням пенсії згідно із пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (26.05.2025), редакція абзацу першого пункту 3 Постанови № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку служби, що підлягає зарахуванню на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, тому ГУ ПФУ у Волинській області правомірно прийняло рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю у нього необхідної календарної вислуги років 25 календарних роки і більше.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника ДУ «Цуманська виправна колонія (№ 84)» від 30.12.2020 №72/ОС-20 майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , інженера (з енерго- та комунального забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи «Цуманська виправна колонія (№ 84)» звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а. с. 11).

Цим наказом визначено вислугу років позивача на день звільнення в календарному обчисленні 20 років 11 місяців 05 днів, а в пільговому 27 років 10 місяців 26 днів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі №140/1741/25 зобов`язано Державну установу «Цуманська виправна колонія (№84)» оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

20.06.2025 до ГУ ПФУ у Волинській області від Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України надійшли матеріали (подання, заява позивача від 25.05.2025, грошовий атестат) для призначення пенсії ОСОБА_1

ГУ ПФУ у Волинській області 25.06.2025 прийняло рішення №53, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з невиконанням умов статті 12 Закону № 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю вислуги років 25 календарних років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальні умови, норми і порядок пенсійного забезпечення за особливостями спеціального статусу громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, визначені цим Законом, який має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону №2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною четвертою статті 23 Закону №2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Пунктом «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Положеннями Закону №2262-ХІІ визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

У зазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду констатувала, що право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби передбачене Законом № 2713-IV, у зв`язку з чим зазначені особи мають право на призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням такої вислуги в пільговому обчисленні.

Таким чином, право осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби на зарахування вислуги, необхідної для призначення пенсії, в пільговому обчисленні визначене в першу чергу Законом № 2713-IV і такий обрахунок вислуги років для зазначених осіб не суперечить положенням статті 12 Закону №2262-ХІІ, а лише конкретизує його, надаючи можливість зарахування зазначеним особам календарної вислуги в пільговому обчисленні, у зв`язку зі специфічними умовами праці колишніх працівників кримінально-виконавчої служби.

Враховуючи наведе, суд зазначає, що позивач, як особа звільнена зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, вислуга років якої на день звільнення в пільговому обчисленні становила 27 років 10 місяців 26 днів, має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №520/14878/23, від 26.02.2025 у справі №560/14729/23, від 07.03.2025 у справі №620/14330/23, від 11.03.2025 у справі № 500/6643/23, від 19.06.2025 у справі №160/32341/23 за подібних обставин справи.

При цьому посилання відповідача на Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393»), є безпідставним, оскільки, як було зазначено вище, право позивача на пільгове зарахування вислуги років передбачене частиною четвертою статті 23 Закону №2713-IV.

Суд наголошує, що вирішуючи питання про застування до спірних правовідносин відповідного нормативного регулювання, слід виходити з принципу верховенства закону, закріпленого у частині другій статті 19 Конституції України, згідно з яким органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. З огляду на це, до правовідносин, що виникли у зв`язку із реалізацією позивачем права на пенсію за вислугу років як особою, звільненою зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, підлягають застосуванню положення Закону №2713-IV, а не Порядку №393.

Частина четверта статті 23 Закону №2713-IV прямо передбачає пільгове зарахування вислуги років для цілей призначення пенсії особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби. Саме ця норма є спеціальною, імперативною і такою, що регулює умови набуття права на пенсію зазначеній категорії працівників.

Також безпідставними є покликання відповідача на висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 19.06.2025 у справі №420/24894/23, оскільки такі зроблені у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у справі, яка розглядається.

Зокрема, у справі, яка розглядається, позивач проходив службу на посадах рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, для яких Законом №2713-IV встановлено спеціальний порядок пільгового заліку вислуги років.

Натомість у справі №420/24894/23 позивачем була особа, яка проходила службу в органах МВС, на яку Закон №2713-IV не поширюється.

З урахуванням наведених законодавчих норм, правових висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд вважає, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ відповідач діяв протиправно, тому з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача дійшов висновку за необхідне позов задовольнити повністю у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 25.06.2025 №53 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 07.05.2025 призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років 27 років 10 місяців 26 днів.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру у вигляді призначення пенсії з 28.01.2024 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 50 Закону №2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

Відповідно до частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Позивач набув право на пенсію з 01.01.2021 (звільнений з 31.12.2020).

Разом з тим, позивач 28.01.2025 звернувся до ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» із заявою про призначення пенсії, відтак, відповідно до вимог частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ ОСОБА_1 має право на призначення пенсії з 28.01.2024.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн, сплаченого за подання позову немайнового характеру квитанцією від 31.07.2025 №6583-1859-9747-6583.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 25.06.2025 №53 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 28.01.2024 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 27 років 10 місяців 26 днів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. А. Лозовський