Справа № 320/38114/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника позивача Ліщенко Т.М., представника відповідача Василевської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.04.2024 року №, №, №, №, №, №, №, рішень про застосування штрафних санкцій від 02.04.2024 №, № та вимог про сплату боргу від 02.04.2024 №Ф-25944 і від 05.06.2024 №Ф-2742-2659.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення, рішення і вимоги підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням положень ст.102 ПК України.

Крім того, позивачка зазначила, що спірні рішення є також безпідставними і спростовуються наданими позивачем первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 р. позовні вимоги задоволено повністю.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог через те, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій до позивача після закінчення 1095-денного строку з моменту припинення господарської діяльності останньої.

Крім того, суд першої інстанції висловився щодо наданих позивачем первинних документів і щодо неналежного повідомлення відповідачем позивача про початок документальної перевірки.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права.

Апелянт наполягає, що строки визначені ст.102 ПК України податковим органо були дотримані і позивач належним чином повідомлявся про початок документальної перевірки.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Після надходження справи до апеляційного суду, ухвалою від 24.07.2025 слухання справи призначено у відкрите судове засідання на 03.09.2025.

У судовому засідання 08.10.2025 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 12.04.2017 року по 20.05.2019 року, що підтверджено відповідними записами в ЄДРПОУ.

05.01.2024 відповідач прийняв наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з метою встановлення дотримання позивачкою вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 12.04.2017 по 20.05.2019, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 27.04.2015 по 19.11.2015 та з 12.04.2017 по 20.05.2019.

Згідно вказаного наказу малось проведення перевірки у період з 19.02.2024 протягом 5 робочих днів.

08.01.2024 на адресу позивачки було направлено повідомлення №15/26-15-24-02-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки,

Вказаний наказ та повідомлення були направлені на ім`я ОСОБА_2 (інше ім`я) і за адресою АДРЕСА_1 , при тому, що податкова адреса позивачки АДРЕСА_2 .

Вказане поштове відправлення повернулось на адресу контролюючого органу без вручення із зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання» (т. 6 а.с. 54-55).

12.01.2024 відповідач листом №1445/6/26-15-24-02-04-08 виправило допущено технічну помилку в частині імені платника податку.

01.03.2024 відповідачем було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки позивача №17953/Ж5/26-15-24-02-04/, в якому зроблено висновок про виявлені порушення:

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, підпункту 177.5.2, пункту 177.5, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України (далі ПК України) в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік;

- пункту 177.1 пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України - занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за перевіряємий період у сумі 369 863,27 грн, в т.ч. по періодах: 2017 рік - 215 561,58 грн; 2018 рік - 154 153,37 грн; 2019 рік - 148,32 грн;

- підпункту 1.2, підпункту 1.3 п.16-1 Підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - занижено суму військового збору у розмірі 30 821,94 грн, в т.ч. по періодах: за 2017 рік - 17 963,46 грн; за 2018 рік - 12 846,12 грн; за 2019 рік - 12,36 грн;

- підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України у результаті несвоєчасного подання Податкового розрахунку, (форма №1ДФ) за III квартал 2017 року (термін подання - 09.11.2017, фактично подано - 24.01.2018);

- пункту 176.2 «а» статті 176 Розділу XIV Податкового кодексу України в результаті не перерахування до бюджету податку з фізичних осіб з заробітної плати (18%) в загальній сумі 3 152,71 грн за 2018 рік;

- абзацу 3 пункту 8 статті 9 Закону № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у результаті заниження єдиного соціального внеску на суму 203 255,04 грн в т.ч. по періодам: за 2017 рік - 65 652,96 грн; за 2018 рік - 137 602,08 грн;

- абзацу 3 пункту 8 статті 9. Закону №2464-VI«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у результаті несвоєчасної сплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців за ІІ кв.2015 року, III кв. 2015 року, IV кв.2017 року, I-IV кв.2018 року, І кв. - II кв. 2019;

- підпункту 49.18.1, пункту 49.2 статті 49, пункту 202.1 статті 202 Податкового кодексу України у результаті неподання податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2019 року;

- пункту 184.7 статті 184 та пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 45 969 грн, а саме по періодах: січень 2018 р. - 22 724 грн; 01.02.2018- 19.02.2018 - 20 937 грн; травень 2019 р. - 2 308 грн;

- пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України в частині ненадання документів на перевірку;

- пункту 213.1 статті 213 розділу VI «Акцизний податок» Податкового кодексу України в результаті заниження суми податку в розмірі 131,18 грн. за 2017 рік;

- статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР за період з 20.04.2017 по 09.08.2018 платник податків здійснювала реалізацію підакцизного товару (алкогольних напоїв та тютюнових виробів) без наявних ліцензій.

На підставі цього акта відповідачем були прийняті:

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024 року, яким визначено до сплати податкових зобов`язань з ПДФО за податковим зобов`язанням - 369 863,27 грн. та 92 465,82 грн. - за штрафними санкціями, а разом - 462 329,09 грн;

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024 року, яким визначено до сплати податкових зобов`язань з Військового збору - 30 821,94 грн та 7 705,49 грн за штрафними санкціями, а разом - 38 527,43 грн;

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024 року, яким визначено до сплати податкових зобов`язань з ПДВ - 45 969,00 грн та 11 492,25 грн за штрафними санкціями, а разом - 57 461,25 грн;

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024 року, яким визначено до сплати Адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17 000,00 грн;

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024, яким застосовано штраф у розмірі 340,00 грн. за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за період 2019 рік;

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024 року, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн. за ненадання на перевірку документів за період 2017-2019 роки;

податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2024 року, яким застосовано штраф у розмірі 340,00 грн за неподання податкової декларації з ПДВ за період травень 2019 рік;

рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02 квітня 2024 року, яким вирішено застосувати штрафні санкції у розмірі 101 627,52 грн;

рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02 квітня 2024 року, яким вирішено застосувати пеню та штраф у розмірі 5370,65 грн;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02 квітня 2024 року №Ф-25944 у загальному розмірі - 203 255,04 грн;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 червня 2024 року №Ф-2742-2659 у загальному розмірі 310 253,21 грн (203 255,04 грн - недоїмка, 106 118,60 грн - штрафи та 879,57 грн - пеня).

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75).

Відповідно до норм підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. (пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України)

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до вимог пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 Податкового кодексу України).

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (підпункт 42.2 статті 42).

Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки, є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності врегульований статтею 44 Податкового кодексу України.

Згідно вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.4 статті 85).

Згідно приписів пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації). У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПК України, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Висновки суду.

Отже, зі системного аналізу вищенаведених норм, слід зробити висновок, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки лише за наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та за умови вручення платнику податків оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України копії наказу на проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава), з глибоким аналізом первинної документації, і рішення про визначення позивачу податкових зобов`язань має прийматися з урахуванням положень Податкового кодексу України, зокрема і строків встановлених ст.102 цього кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що перевірка проводилась без отримання від позивача будь-яких документів з приводу його діяльності як ФОП, без будь яких пояснень і без участі позивача.

При цьому має місце така обставина як направлення відповідачем 08.01.2024 наказу про проведення перевірки і повідомлення про проведення перевірки на адресу ні ту, що визначена як податкова адреса позивача, а саме на АДРЕСА_1 , при тому, що податкова адреса позивачки АДРЕСА_2 .

Вказане обставина апелянтом не спростована.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначив, що відповідачем було порушено положення пункту 79.2 статті 79 ПК України та пункту 42.2 статті 42 ПК України, а саме те, що податковий орган почав перевірку за відсутності відомостей про належне повідомлення позивача про дату початку та місце проведення перевірки.

Як правильно зазначено судом першої інстанції про наявність сталої судової практики Верховного Суду, невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Зокрема, у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла таких висновків: аналізованими нормами Податкового кодексу України(зокрема, пункт 42.2 статті 42, пункт 78.4, пункт 79.2 статті 79) з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у наведеній постанові, також зазначила, що незважаючи на необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній все ж має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, відповідно до якого, платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Також, матеріалами справи підтверджено, що всі спірні рішення відповідача прийняті у 2024 році, при тому, що позивачка прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності у 2019, про що державним реєстратором був здійснений запис щодо припинення підприємницької діяльності 20.05.2019.

Вказана обставина апелянтом не заперечується.

Отже, враховуючи встановлені обставини та наведену судом першої інстанції практику Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість позовних вимог через те, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій до позивача після закінчення 1095-денного строку з моменту припинення господарської діяльності останньої.

Як вже зазначалося, порядок проведення документальних позапланових перевірок визначається статтею 78 Податкового кодексу України, а відповідно до підпункту 78.1.7. пункту 78.1 статті 78 документальна позапланова перевірка здійснюється з підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Отже, строк у 1095 днів із урахуванням граничної дати подання, а саме 09.02.2018 року (згідно пункту 102.1 статті 102 ПК України) податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний період 2017 року сплинув - 08 лютого 2021 року, а щодо уточнюючої Декларації про майновий стан і доходи за звітний період 2017 року, яка була подана 26.02.2018 року - 26 лютого 2021 року.

Строк у 1095 днів із урахуванням граничної дати подання, а саме 11.02.2019 року (згідно пункту 102.1 статті 102 ПК України) податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний період 2018 року сплинув - 10 лютого 2022 року.

Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (який був призупинений лише 17.03.2022 року у зв`язку із введеним воєнним станом) було встановлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної документальних позапланових перевірок хвороби (COVID-19), крім: ... з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Також пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (який був призупинений лише з 15.03.2022 року у зв`язку із введеним воєнним станом) було визначено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Так, 17.03.2022 р. набрав чинності Закон України від 15.03.2022р. №2120-IХ «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законодавчих актів» (далі - Закон №2120-IX), пунктом 2 розділу ІІ якого дію пункту 52 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» №2260 від 12.05.2022 року було поновлено проведення документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до підпункту 102.3.2. пункту 102.3. статті 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.

Таким чином, строки давності для платників, які припинили свою діяльність, та підлягали перевірці на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, зупинялися лише з 17.03.2022 по 26.05.2022 року, тобто на 71 дні.

Тобто відлік строку, щодо нарахування податкових зобов`язань внаслідок перевірок платників податків у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності (підпункт 78.1.7. пункту 78.1 статті 78 ПК України) не зупинявся до 17.03.2022 року.

Зупинявся строк лише з 18.03.2022 року по 26.05.2022 року та продовжив свій відлік із 27.05.2022 року.

Отже, мораторій на проведення документальних перевірок з підстав визначених підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України не застосовувався, то зупинення перебігу строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу також не може бути застосовано, а отже, відповідач визначив податкові зобов`язання за 2017-2018 рік зі спливом строків давності.

Тобто, податковим органом було проведено перевірку діяльності позивачки за період з 12.04.2017 по 20.05.2019, проте як безпосередньо перевірка призначена наказом від 05.01.2024, хоча при цьому, податковий орган, з урахування встановлених статтею 102 ПК України строків, мав би призначати податкову перевірку за останні 3 роки, що передують даті призначення перевірки.

Таким чином, доводи апелянта не грунтуються на нормі закону, внаслідок чого не заслуговують уваги.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними, достатніми та допустимими доказами правомірність спірних рішень, і перевірка проведена ним з порушенням положень Податкового кодексу України, внаслідок чого спірні рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Тому, надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 08.10.2025.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк