Справа № 280/6516/25
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 жовтня 2025 року Справа № 280/6516/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області (далі-відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження служби в лавах Радянської Армії з 29.10.1982 по 11.11.1984;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження служби в лавах Радянської Армії з 29.10.1982 по 11.11.1984 та здійснити перерахунок пенсії з часу призначення пенсії.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06.03.2025 він звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 26 від 18.03.2025 про призначення пенсії, позивачу було призначено пенсію за віком. Під час аналізу розрахованого страхового стажу позивачем було встановлено, що відповідач не зарахував до страхового стажу 4 місяці, тому звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 04.04.2025 про зарахування вказаного періоду до страхового стажу. Натомість, у квітні 2025 року позивач отримав від відповідача лист № 5965-5886/А-02/8-0800/25 від 11.04.2025 в якому зазначено, що: перевіркою звернення встановлено, що згідно наданої заяви від 06.03.2025 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону 1058, з урахуванням страхового стажу 41 рік 04 місяці 29 днів. При перевірці ї електронної пенсійної справи відділом контролю за правильністю призначення пенсій встановлено, що при призначенні пенсії не застосовано вимоги частини 1 статті 29 Закону 1058, а також безпідставно зараховано період проходження військової служби з 29.10.1982 по 11.11.1984 відповідно до військового квитка НОМЕР_1 від 26.04.1999, оскільки зазначене у військовому квитку прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». В зв`язку з чим Вашу пенсійну справу приведено у відповідність, страховий стаж становить 39 років 04 місяці 16 днів». Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови йому у зарахуванні до загального трудового стажу спірного періоду проходження служби в лавах Радянської Армії протиправними, оскільки помилка у військовому квитку у прізвищі позивача, виникла у зв`язку із труднощами перекладу з російської мови на українську в радянські часи. Також зазначає, що, період проходження позивачем строкової військової служби підтверджується записом в трудовій книжці колгоспника, серія НОМЕР_2 від 21.01.1983. Просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

14.08.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що при перевірці електронної пенсійної справи позивача відділом контролю за правильністю призначення пенсій встановлено, що при призначенні пенсії не застосовано вимоги частини 1 статті 29 Закону 1058, а також безпідставно зараховано період проходження військової служби з 29.10.1982 по 11.11.1984 відповідно до військового квитка НОМЕР_1 від 26.04.1999, оскільки зазначене у військовому квитку прізвище ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 . В зв`язку з чим пенсійну справу позивача приведено у відповідність, страховий стаж становить 39 років 04 місяці 16 днів. Отже, для зарахування періоду з 29.10.1982 по 11.11.1984 відсутні правові підстави. Тому, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.03.2025 позивач подав заяву про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 26 від 18.03.2025 про призначення пенсії, позивачу було призначено пенсію за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 5965-5886/А-02/8-0800/25 від 11.04.2025 позивача було повідомлено, що згідно наданої заяви від 06.03.2025 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону 1058, з урахуванням страхового стажу 41 рік 04 місяці 29 днів. При перевірці його електронної пенсійної справи відділом контролю за правильністю призначення пенсій встановлено, що при призначенні пенсії не застосовано вимоги частини 1 статті 29 Закону 1058, а також безпідставно зараховано період проходження військової служби з 29.10.1982 по 11.11.1984 відповідно до військового квитка НОМЕР_1 від 26.04.1999, оскільки зазначене у військовому квитку прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». В зв`язку з чим пенсійну справу приведено у відповідність, страховий стаж становить 39 років 04 місяці 16 днів.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача у зарахуванні періоду проходження військової служби до страхового стажу, оскільки таким чином порушується його право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом досліджено документи наявні у даній справі.

При вирішенні спору по суті суд виходить з зазначеного вище та викладеного нижче.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-ІV.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Щодо не зарахування відповідачем періоду проходження військової служби позивачем в лавах Радянської армії у період з 29.10.1982 по 11.11.1984 до його страхового стажу, суд зазначає наступне.

За нормами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби, зараховується до стажу роботи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі також Порядок № 637) передбачено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 від 11.12.1992 ОСОБА_4 проходив військову службу з 29.10.1982 по 11.11.1984.

Так вказаний військовий квиток виписаний на " ОСОБА_2 ", а прізвище позивача " ОСОБА_3 ", а отже що при оформленні запису допущено помилку.

Проте суд зазначає, що позивач не може нести відповідальності за допущені порушення при заповненні військового квитка, а саме написання прізвища, крім того вказаний запис зроблено в 1984 році та відмінним є лише написання буки "е" " є", а отже підстава для відмови в зарахуванні періоду проходження військової служби, суд не вважає доцільною аргументацією через те, що вказане це не впливає на зміст наявних записів у військовому квитку позивача, які підтверджують проходження ним військової служби в спірний період.

Крім того, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі -Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, нормами вказаного Порядку чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Так, згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 21.01.1983 записи №2-3, він з 29.10.1982 по 11.11.1984 проходив службу в лавах Радянської Армії. Запис внесено на підставі військового квитка № НОМЕР_3 .

Вказані записи є чіткими, послідовними, не містять виправлень, спосіб внесення записів у трудову книжку позивача за період його трудової діяльності не дає підстав вважати суду, що мали місце будь-які неправомірні дії з метою штучного (безпідставного) формування стажу позивача.

Окрім того, ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, при виникненні у відповідача сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. У даному випадку відповідач таким правом не скористався, а перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі № 235/2873/17, від 27.02.2018 у справі № 681/813/17, від 22.05.2018 у справі № 683/977/17, від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, слід враховувати, що відповідач, реалізуючи свої повноваження, має діяти в рамках закону, а не на свій розсуд.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є неефективним, оскільки перерахунок пенсії без зобов`язання відповідача виплатити відповідну суму внаслідок такого перерахунку не призведе до повного захисту прав позивача.

Таким чином, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог.

За таких обставин, для належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ззарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження служби в лавах Радянської Армії з 29.10.1982 по 11.11.1984 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з часу її призначення пенсії, з урахуванням рініше виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 968,96 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати дії до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження служби в лавах Радянської Армії з 29.10.1982 по 11.11.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження служби в лавах Радянської Армії з 29.10.1982 по 11.11.1984 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з часу її призначення пенсії, з урахуванням рініше виплачених сум.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова