Справа № 160/22193/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Довгополій Т.В.
представника позивача Почтової С.С.
представника відповідача Орлянської М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою суду від 06.08.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
В підготовче засідання 03.09.2025 з`явились представники сторін.
В підготовчому засіданні 03.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на іншу дату.
В судове засідання 19.09.2025 з`явились представники сторін.
В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені у позові та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
07.02.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» №486/04-36-07-12/33892810 (а.с. 11-32, т. 1).
Так, перевіркою з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, валютного законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 встановлено порушення:
1) пунктів 44.1, 44.2 статті 44, статті 50, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134, пункту 137.1 статті 137 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток на загальну суму 1 803 523,00 грн, в т.ч.: 2019 рік 99 706,00 грн, 2020 рік 21 138,00 грн, 2022 рік 185 158,00 грн, 2023 рік 679 723,00 грн, 9 місяців 2024 року 817 798 грн;
2) пунктів 189.1 статті 189, абзацу «г», 198.5 статті 198 ПК України, що призвело до:
- заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 1 752 180,00 грн в т.ч.: за грудень 2022 року 215 343,00 грн, за січень 2023 року 7 682,00 грн, за грудень 2023 року 815 357,00 грн, за червень 2024 року 10 178,00 грн, за липень 2024 року 10 792,00 грн, за вересень 2024 року 692 828,00 грн;
- завищення р.19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» в розмірі 231 218,00 грн, в т.ч.: вересень 2024 року 231 218,00 грн;
3) пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого платником не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без ПДВ), але не більше 3400 грн;
4) пункту 49.2 статті 49, пунктів 266.7.5, 266.7 статті 266 ПК України не подано звітність з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік та 2019 рік;
5) абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, р. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом МФУ від 13.01.2015 № 4, податкові розрахунки про суми нарахованого та виплаченого доходу за формою №1.ДФ, 4ДФ) подано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Павлоградська ДПІ з порушенням термінів: Податковий розрахунок за І квартал 2022 року подано 22.06.2022 (граничний термін 10.05.2022). Водночас, відповідно до статті 52-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються.
- протягом 2023-2024 років відбулося вибуття одного товару та оприбуткування іншого товару, який не придбавався ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», що відображено методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках Дт 26 «Готова продукція» Кт 201 «Сировина й матеріали», шляхом порівняння даних бухгалтерського обліку та первинних документів за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 встановлено оприбуткування згідно з даними бухгалтерського обліку по рах. 26 «Готова продукція» без первинних документів, що підтверджують придбання вищезазначених ТМЦ всього на суму 4 963 460,34 грн. в т.ч.: 2023 рік 1 004 417,53 грн., 9 місяців 2024 року - 3 959 042.81 грн. (без ПДВ):
- протягом 2022 - 9 місяців 2024 року відбулося вибуття однієї номенклатури ТМЦ та оприбуткування іншої, які не придбавалися. ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», що відображено методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках 201 «Сировина й матеріали» за дебетом та кредитом відповідно на загальну суму 4 531 559,37 грн., в т.ч. 2022 рік - 1 175 462,80 грн, 2023 рік 2 771 818,10 грн, 9 місяців 2024 - 584 278,47 грн;
- завищено витрати у бухгалтерському обліку та, відповідно, занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у податковій звітності, неправомірно занижено задекларовані показники у рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збито), визначний у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» всього у сумі 394 387,00 грн., в т.ч. за 2919 рік - 347 622,00 грн та за 2020 рік - 46 765,00 грн;
- в інтегрованій карті платника за кодом платежу 1 1021000 (податок на прибуток приватних підприємств) в 2021 році двічі відображено показник задекларований в рядку 26 «Збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (позитивне (від`ємне) значення (рядок 19 - рядок 19 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється або рядок 35 - рядок 35 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється)) або рядок 26 таблиці 2 додатка ВГ до рядків 26-29, 31-33.35 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств (+, -)» в сумі (-) 49 853 грн (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 9 місяців 2024).
(період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: грудень 2022, січень 2023 грудень 2023, червень 2024, липень 2024. вересень 2024).
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №017540712 форми «ПН» (а.с. 49, т. 1), яким встановлено порушення пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України та встановлено заниження сум податкових зобов`язань внаслідок ненарахування умовного продажу за товари/послуги, що не використані в господарській діяльності підприємства у загальній сумі 1 983 398,19, у тому числі, за грудень 2022 235 092,56 грн, за грудень 2023 839 641,37 грн, за вересень 2024 908 664,26 грн та не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, податкових накладних за операціями з використання товарів не в господарській діяльності підприємства.
- будівлі, що використовуються як адміністративно-побутові, для конторських та адміністративних цілей (офісні), є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з врахуванням рішень сільських селищних, міських рад не підпадають під дію підпункту «є» пункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України;
- протягом 9 місяців 2024 року ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» не проводило діяльність пов`язану з виробництвом (обороти по рахунку 23 «Виробництво» дорівнюють нулю), тобто будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не використовувались за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Г КВЕД ДК 009:2010, а отже на них не поширювалась пільга згідно з абзацом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» подано скаргу до ДПС України, в якій заявник просив скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 09.07.2025 №19715/6/99-00-06-01-01-06 (а.с. 57-61, т. 1) залишено без змін спірні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області, а скаргу без задоволення.

Позивач, вважаючи протиправними спірні податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ПК України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень вказаного Кодексу. Базою оподаткування таким податком відповідно до пункту 135.1. статті 135 ПК України є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 вказаного Кодексу з урахуванням положень вказаного Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 вказаного Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 вказаного Кодексу.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Абзацом першим пункту 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону №996-ХІV також визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина 2 статті 9 Закону №996-XIV визначає перелік обов`язкових реквізитів первинних документів.

Щодо наявності порушень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, статті 50, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134, пункту 137.1 статті 137 ПК України, за наслідком чого винесено податкове повідомлення-рішення від 02.04.2025 № форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» у сумі 2 236 656,00 грн (за податковими та/або іншими зобов`язаннями 1 803 523,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 433 133,00 грн), суд зазначає таке.

Відповідач звертає увагу, що протягом 2023-2024 відбулося вибуття одного товару та оприбуткування іншого товару, який не придбавався ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», що відображено методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках Дт 26 «Готова продукція» Кт 201 «Сировина й матеріали» за дебетом та кредитом відповідно на загальну суму 4 963 460, 34 грн (дані операції відображені в бухгалтерському обліку операцією «Комплектація номенклатури»).

Процес перетворення залишків сировини у готову продукцію оформлюється через операцію "Комплектація номенклатури", що відображається у проводках:

Кт 201 списання залишків деревини,

Дт 26 оприбуткування готової продукції ("Рейка дерев`яна").

В подальшому, списання рейки дерев`яної відображено в бухгалтерському обліку наступними проводками:

- у 2023 році Дт 901 Кт 26 860 м3 на загальну суму 1 004 417,53 грн;

- у 2024 році Дт 901 Кт 26 1283,424 м3 на загальну суму 3 959 042,81 грн.

Відповідач вказує, що шляхом порівняння даних бухгалтерського обліку та первинних документів за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 встановлено оприбуткування згідно з даними бухгалтерського обліку по рах. 26 «Готова продукція» без первинних документів, що підтверджують придбання вищезазначених ТМЦ на загальну суму 4 963 460, 34 грн.

Судом встановлено, що ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» є виробником міжкімнатних дерев`яних дверей. Основним видом діяльності за кодом КВЕД є « 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів» (виписка додається).

З позовної заяви вбачається, що у процесі виробництва внаслідок технологічного розкрою матеріалу залишається значна кількість деревини, яка за своїми розмірами не може бути використана для основної продукції підприємства дверей. Залишки такої деревини, що не відповідають вимогам для виробництва дверей, використовуються для виготовлення рейок дерев`яних та піддонів. При виготовленні рейок використовується наявна у позивача сировина, що залишається після виробництва дверей.

Оскільки у програмі бухгалтерського обліку, що використовується на підприємстві не передбачено можливості прямого перетворення залишків сировини у готову продукцію, процес оформлюється через операцію "Комплектація номенклатури", що відображається у проводках:

Кт 201 списання залишків деревини;

Дт 26 оприбуткування готової продукції ("Рейка дерев`яна").

На підтвердження реальності придбавання сировини, облік якої здійснювався ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» на підставі бухгалтерських документів з дотриманням вимог чинного законодавства, з проведенням внутрішньооблікових технічних дій з комплектації номенклатур в межах рахунку 201 «Сировина і матеріали», ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» надано копії первинних документів.

Так, 02.01.2019 між ТОВ «МЕЛАМІН» (продавець) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №135, згідно з пунктом 1.1. продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар (а.с. 236-237, т. 1).

Матеріали справи містять копії видаткових накладних про поставку товару від 16.02.2023 №РН-0000040 (а.с. 238, т. 1), від 20.10.2022 №РН-000022 (а.с. 239, т. 1), від 13.06.2023 №РН-0000156 (а.с. 240, т. 1), від 21.06.2023 №РН-0000167 (а.с. 241, т. 1), а також копії податкових накладних від 13.06.2023 №13, від 16.02.2023 №17, від 20.10.2022 №17 (а.с. 242-244, т. 1).

21.06.2019 між ТОВ «РЕЗАЛТ УКРАЇНА» (продавець) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №2019/031, згідно з пунктом 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар, визначений у пункті 1.2. цього Договору (товар) (а.с. 245-246, т. 1).

Матеріали справи містять копії видаткових накладних про поставку товару від 05.06.2023 №5005 (а.с. 247, т. 1), від 16.06.2023 №5482 (а.с. 248 зв. бік, т. 1), від 19.06.2023 №5574 (а.с. 250, т. 1), від 16.06.2023 №5508 (а.с. 1 зв. бік, т. 2), від 14.02.2023 №1028 (а.с. 3, т. 2), від 14.02.2023 №1035 (а.с. 5, т. 2), від 19.10.2022 №8440 (а.с. 7, т. 2), а також копії податкових накладних від 05.06.2023 №87, від 11.10.2022 №208, від 13.02.2023 №215, від 16.06.2023 №389, від 16.06.20223 №390 (а.с. 9-13, т. 2).

04.01.2023 між ТОВ «КЛЕБЕРІТ-УКРАЇНА» (постачальник) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №101, згідно з пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник постачає та передає в власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар (а.с. 216-218, т. 1).

Матеріали справи містять копію видаткової накладної від 07.06.2023 №1160 про поставку товару (а.с. 219, т. 1), а також копію податкової накладної від 07.06.2023 №49 (а.с. 220, т. 1).

04.01.2023 між ТОВ «ЛІРА» (постачальник) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №119, згідно з пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується забезпечити поставку бруса соснового зрощеного по довжині (товар) в кількості і у строки, передбачені Договором, а покупець зобов`язується забезпечити належне приймання товару і сплачувати його в розмірі і порядку, передбачених Договором (а.с. 221-222, т. 1).

Матеріали справи містять копії видаткових накладних про поставку товару від 09.02.2023 №РН-0000065 (а.с. 225, т. 1), від 26.06.2023 №РН-0000166 (а.с. 226, т. 1), а також копії податкових накладних від 09.09.2022 №11, від 10.10.2022 №91, від 25.10.2022 №8, від 31.10.2022 №33, від 09.01.2023 №16, від 07.02.2023 №65, від 08.05.2023 №7, від 23.06.2023 №166 (а.с. 228-235, т. 1).

04.01.2023 між ТОВ «ГРАНАТ ТРЕЙД» (постачальник) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №202302, згідно з пунктом 1.1. якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначеному даним Договором передати у власність покупця продовольчі товари плівки ПВХ, ПП різного асортименту, а покупець зобов`язується прийняти їх та сплатити за них погоджену сторонами ціну (а.с. 14-15, т. 2).

Матеріали справи містять копії видаткової накладної про поставку товару від 26.06.2023 №106 (а.с. 16, т. 2), а також копію податкової накладної від 26.06.2023 №16 (а.с. 17, т. 2).

З матеріалів справи вбачається, що залишки сировини, що використовуються у виробництві, у ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» обліковуються на окремому субрахунку рахунку 20 «Виробничі запаси», а саме на субрахунку 201 «Сировина і матеріали».

Надані до суду копії документів свідчать, що під час перевірки оборотно-сальдові відомості по субрахунку 201 «Сировина і матеріали» надані уповноваженим особам відповідача за роками відповідно до отриманих запитів.

Відповідачем не заперечується, що уповноваженими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області взято дані по оборотам в межах одного періоду, а залишок, який був наявний на початок відповідного періоду, до уваги прийнятий не був.

З долучених до матеріалів позову копій оборотно-сальдової відомості по субрахунку 201 «Сировина і матеріали» за відповідний рік вбачається, що у більшій кількості матеріалів наявні початкові залишки (на початок нового року з минулого року), які можуть бути використані у майбутньому виробництві, що значиться як сальдо по дебету рахунку 201, а надходження сировини, в свою чергу, відображається в оборотах періоду по дебету субрахунку 201, вибуття та списання сировини по кредиту субрахунку 201.

За таких обставин, суд доходе висновку, що позивачем у виробництві рейок використано сировину і матеріали, які були придбані не лише за період проведення перевірки, а й ті, що були в наявності у ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» на початку періоду (на початок року, з урахуванням залишків з попереднього року).

Таким чином, твердження відповідача про порушення вимог пунктів 44.1, 44.2 статті 44 ПК України слід вважати необґрунтованими, оскільки облік сировини здійснювався на підставі бухгалтерських документів, що мають обов`язкові реквізити і є належними первинними документами згідно із Законом №996-XIV та приписами ПК України.

Реалізація продукції «Рейка дерев`яна» підтверджується первинними документами, що свідчать про наявність взаємовідносин між ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (постачальник) та ТОВ «БЕТОНЯРНЯ «БУДМАЙСТЕР» (покупець), між якими укладено договір поставки від 28.11.2022 №2811-2022 (а.с. 18-19, т. 2) про поставку товару «Рейка дерев`яна» постачальником та прийняття й оплату товару покупцем.

Матеріали справи також містять копії видаткових накладних про поставку товару: від 03.07.2023 №2338, від 05.01.2024 №315, від 03.04.2024 №428, від 15.04.2024 №429.

З огляду на викладене, висновок податкового органу щодо допущеного позивачем порушення податкового законодавства заниження показників рядку 01 Декларації з податку на прибуток не є обґрунтованим.

Щодо відображення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування у декларації з податку на прибуток за 2020 рік, суд зазначає таке.

У додатку PI до уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2020 рік від 08.10.2021 ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» зазначено суму 70 663,00 грн у рядку 3.2.4 «Сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років» відповідно до положень підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України.

Відповідно до підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, платник податку має право на зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих звітних періодів.

Оскільки зміни у фінансовій звітності не вплинули на оподатковуваний прибуток, що був розрахований за 2019 рік відповідно до вимог ПК України, уточнення податкової декларації за 2019 рік не є необхідним.

Разом із тим, коригування податкових показників 2020 року відбулося у межах норм ПК України, що дає можливість ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» враховувати від`ємне значення минулих періодів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.04.2025 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 02.04.2025 №, від 02.04.2025 №, суд зазначає таке.

Зі змісту акти перевірки вбачається, що ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» не нараховано (занижено) податкові зобов`язання з ПДВ на вартість сировини, що не використана в господарській діяльності підприємства, яке призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1 983 398,18 грн, що є порушенням приписів пункту 189.1. статті 189 ПК України.

Так, згідно з пунктом 189.1. статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Суд зазначає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було взято до уваги порядок виготовлення, обліку та реалізації ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» товару «Рейки дерев`яні», а також факт подальшого використання сировини в господарській діяльності підприємства, подальшої реалізації та, відповідно, правомірність вирахування позивачем належної до сплати суми податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

На підставі пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5. статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 згаданої статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого згаданим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 згаданої статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 згаданого Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 згаданого Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У постанові від 24.01.2023 у справі №560/7669/21 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого, якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари/послуги/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість із формуванням податкового кредиту на ці суми, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи із бази оподаткування визначеної в порядку передбаченому пунктом 189.1 статті 189 ПК України (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Правове регулювання, запроваджене підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, полягає у тому, що шляхом нарахування податкових зобов`язань вилучається (списується) попередньо сформований податковий кредит. Під час перевірки правильності формування податкового кредиту предметом доказування є обставини, які мали місце на момент віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, а під час вирішення питання виникнення у платника обов`язку, встановленого підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, - обставини, які мали місце у періоді виявлення факту припинення використання товару/ необоротного активу у власній господарській діяльності платника податків.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23.05.2023 у справі №640/8449/20 зазначив, що правове регулювання, запроваджене підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК полягає у тому, що шляхом нарахування податкових зобов`язань вилучається (списується) попередньо сформований податковий кредит. При цьому, слід зауважити, що не обов`язково період, у якому були віднесені суми ПДВ до складу податкового кредиту, та період, у якому за визначених ПК умов має здійснюватися нарахування грошових зобов`язань відповідно до підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, мають співпадати. Відповідно, при перевірці правильності формування податкового кредиту предметом доказування є обставини, які мали місце на момент віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, а під час вирішення питання виникнення у платника обов`язку, встановленого підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК - обставини, які мали місце у періоді встановлення факту припинення використання товару/ необоротного активу у власній господарській діяльності платника податків.

Оскільки ГУ ДПС у Дніпропетровській області не враховано порядок виготовлення, обліку та реалізації позивачем товару «Рейки дерев`яні», твердження ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо порушення позивачем приписів підпункту пункту 189.1. статті 189 ПК України, є помилковим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.04.2025 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також, оскільки нарахування від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду в сумі 231 218,00 грн є похідним від зафіксованих в акті порушень податкового законодавства, податкове повідомлення-рішення № також підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю факту порушень приписів підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134, пункту 189.1. статті 189, абзацу «г» пункту 198.5. статті 198 ПК України.

ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» нараховано податкові зобов`язання за вересень 2024 та зареєстровано податкові накладні, які були включені до податкової декларації з податку на додану вартість.

До вказаної декларації було включено поточний податковий кредит і перенесений податковий кредит з минулих періодів, який підтверджується зареєстрованими податковими накладними в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Результат перевищення показника «податковий кредит» над показником «податкові зобов`язання» відображено позивачем в розділі 19 податкової декларації з податку на додану вартість.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надано доказів на підтвердження факту наявності порушення і неправомірності відображення даних в зазначеній декларації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.04.2025 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Враховуючи, що судом у рішенні суду встановлено відсутність підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та наявність підстав, суд дійшов висновку про протиправність нарахування штрафної санкції, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2025 про застосування до позивача штрафу у сумі 10 200,00 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригувань, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, як було зазначено вище, позивачем у встановлені законодавством строки нараховано податкові зобов`язання за вересень 2024 і, відповідно, зареєстровано податкові накладні, які були включені до податкової декларації з податку на додану вартість.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.04.2025 №, суд зазначає таке.

Відповідачем в акті перевірки зафіксовано порушення щодо заниження (не нарахування) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 315 982,58 грн та неподання податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 та 2019 роки.

Відповідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єктом нежитлової нерухомості є:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що платники податку є юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

За змістом підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції, чинній до 22 травня 2020 року не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

З 23 травня 2020 року підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в редакції, відповідно до якої не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

З наведених норм випливає, що застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що комплекс належних ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» приміщень загальною площею 8481,6 м2 за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 використовується в господарській діяльності.

Вказані приміщення мають статус:

- «будівлі та споруди» - за даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №385512 від 16.08.2011 (а.с. 24, т. 2);

- «будівлі та споруди» - за даними витягу про державну реєстрацію прав серії СЕА №857031 від 18.08.2011 (а.с. 25, т. 2);

- «виробничий будинок» - за даними технічного паспорту «на виробничий будинок» від 11.08.2011 (а.с. 26, т. 2).

Також, надана в оренду ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» земельна ділянка під власними будівлями підприємства площею 3.7253 га за адресою: м. Павлоград, вул. Терьошкіна, 9, має цільове використання (УКЦВЗ) 1.10.5 «підприємства іншої промисловості» (витяг з рішення Павлоградської міської ради № 598-32/У від 01.04.2008).

Основна діяльність ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 (конкретно - секція C), а саме: 16.23 - виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.

Здійснення діяльності з виробництва міжкімнатних дверей підтверджується також договорами про реалізацію готової продукції зокрема з такими контрагентами:

- ТОВ «ДОРС СИТИ», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 15.09.2019 №423/150719-V (а.с. 27-29, т. 2), специфікацією роздрібних цін на товар (а.с. 29 зв. бік-а.с. 33, т. 2); видаткових накладних від 24.09.2019: №5504, №5507, №5508 (а.с. 34-36, т. 2);

- ТОВ «КМК 777», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 01.01.2021 №011/010119-V (а.с. 37-39, т. 2), специфікацією роздрібних цін на товар (а.с. 39 зв. бік-а.с. 43, т. 2); видаткових накладних від 09.09.2019: №5180, №5181, №5182, №5183, №5143 (а.с. 44-48, т. 2);

- ТОВ «ІНТЕР`ЄР ЕКСПЕРТ», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 19.03.2019 №213/190319-V (а.с. 49-51, т. 2), специфікацією роздрібних цін на товар (а.с. 52 зв. бік-а.с. 55, т. 2); видаткової накладної від 09.09.2019 №5146 (а.с. 56, т. 2);

- ТОВ «ЕЛІТ», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 01.02.2023 №39/010223 (а.с. 57-60, т. 2), видаткових накладних від 09.09.2019 №5144, від 06.06.2023 №389, від 23.06.2023; №456, №457, №458, №459, №461, №462 (а.с. 61-65, т. 2)

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» почало здавати в оренду належні приміщення у 2020 році і здавало протягом: 2021, 2022, 2023, 2024 таким юридичним особам як:

- ТОВ «ЕЙ ВІ КЛІНІНГ СЕРВІС», що підтверджується копіями: договору оренди приміщення від 01.12.2020 б/н (а.с. 66-67, т. 1), договору оренди (найма) від 02.08.2021 №02/08-2021 (а.с. 68-69, т. 2) та інших первинних документів;

- ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ ВЕРТО», що підтверджується копією договору оренди (найма) від 01.11.2023 №б/н (а.с. 71-73, т. 2) та інших первинних документів.

Досліджені судом докази засвідчили, що з 2020 року позивачем подавались декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сплачувався відповідний податок.

Встановлені обставини у справі свідчать, що позивач мав податкову пільгу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в спірний період, що виключає необхідність сплати цього податку та подання відповідної податкової звітності.

Відповідно, винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення від 02.04.2025 № та від 02.04.2025 № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 30 280,00 грн, які підтверджуються платіжною інструкцією №138 від 05.08.2025, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (адреса: вул. Терьошкіна, 9, м. Павлоград, Дніпропетровська обл., 51400; реєстраційний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 33892810) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса: вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49600; реєстраційний ідентифікаційний код ВП в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.04.2025: №, №, №, №, №, №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати на сплату судового збору у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 13.10.2025.

Суддя М.В. Бондар