Справа № 759/13352/25
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13352/25

пр. № 2-а/759/231/25

10 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., за участю секретаря Олійник Н.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4905295 від 06 червня 2025 року, прийняту поліцейською БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Великотрав Дарією Юріївною, згідно з якою на нього за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн, визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 06 червня 2025 року відносно нього поліцейською БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Великотрав Д.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4905295 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до обставин встановлених поліцією, водій, керуючи транспортним засобом завчасно не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку в межах населеного пункту за 50-100 метрів, чим порушив вимоги п. 9.4 ПДР. При цьому, водій керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2025 року терміном на один рік з 27 травня 2025 року. Об`єднано за ст. 36 КУпАП. Б/к 476496, 476269, чим порушив п. 2.1а ПДР - керування транспортного засобу особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини.

Постанова містить посилання на дві нагрудні портативні відеокамери, відеозаписи на яких починаються о 10:28:32 та 10:28:21 відповідно. Час вчинення адміністративного правопорушення, згідно з постановою, 10:27:51. Отже, в матеріалах відеозаписи не містять записів подій, що мали місце о 10:27:51.

Матеріали справи не підтверджують керування позивачем транспортним засобом, оскільки відеозаписи з нагрудних камер фіксують знаходження ОСОБА_1 поза межами транспортного засобу. Позивач знаходився у транспортному засобі як пасажир. ОСОБА_1 погано розуміє українську мову.

Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у справі складають 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу із розрахунку 4 години роботи адвоката по 1 000,00 грн за кожну годину.

Процесуальні дії

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а. с. 25-26).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а. с. 29).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Пінчука Максима Анатолійовича про розгляд справи з викликом сторін відмовлено (а. с. 28-39).

У липні 2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому Департамент патрульної поліції просить у задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було з`ясовано всі фактичні обставини, враховано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнято відповідне рішення про накладення адміністративного стягнення.

Незгода позивача із притягненням його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності (а. с. 41-49).

15 липня 2025 року до суду надійшло клопотання Департаменту патрульної поліції про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача не надано доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу (а. с. 55-58).

21 липня 2025 року адвокат Пінчук М.А. в інтересах ОСОБА_1 сформував відповідь на відзив та наголосив на відсутності будь-яких прямих чи непрямих доказів факту керування позивачем транспортним засобом. Відповідач не надав доказів руху транспортного засобу та порушив процедуру розгляду справи і провів розгляд справи мовою, якою особа не володіє, не забезпечив право на перекладача та правову допомогу, роз`яснивши права незрозумілою мовою (а. с. 62-66).

29 липня та 06 серпня 2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких Департамент патрульної поліції просить відмовити у задоволенні адміністративного позову з мотивів, наведених у відзиві (а. с. 70-78).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на те, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року у задоволені клопотання представника ОСОБА_1 - Пінчука М.А. про розгляд справи з викликом сторін відмовлено, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06 червня 2025 року поліцейська БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Великотрав Д.Ю. притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП України та винесла постанову серії ЕНА № 4905295 від 06 червня 2025 року (а.с. 17).

Згідно з постановою від 06 червня 2025 року серії ЕНА № 4905295, водій ОСОБА_1 , цього дня близько 10 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Республіканській, 93 в м. Кременчуці, завчасно не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку в межах населеного пункту за 50-100 метрів, чим порушив п. 9.4 ПДР, при цьому будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік від 27 травня 2025 року, чим порушив п.п. 2.1а ПДР. Б/к 476469, 476296.

Згідно з довідкою від 08 травня 2025 року № 3008- про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи, ОСОБА_1 перебуває у АДРЕСА_1 (а. с. 19).

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2025 року у справі № 537/2777/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу (а. с. 50-51).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з приписами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху України, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами пункту 2.4 (а) ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п.п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Судом встановлено, що з постанови від 06 червня 2025 року серії ЕНА № 4905295 вбачається, що водій ОСОБА_1 , цього дня близько 10 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Республіканській, 93 в м. Кременчуці, завчасно не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку в межах населеного пункту за 50-100 метрів, чим порушив п. 9.4 ПДР, при цьому будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік від 27 травня 2025 року, чим порушив п.п. 2.1а ПДР. Б/к 476469, 476296.

Також встановлено, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2025 року у справі № 537/2777/25, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Постанова набрала законної сили 27 травня 2025 року.

Відповідно до відомостей, зазначених у тексті постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2025 року «У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином».

Згідно з відкритими даними сайту «Судова влада», 17 червня 2025 року до апеляційного суду звернувся представник ОСОБА_1 - Пінчук М.А. з апеляційною скаргою на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2025 року, справа № 537/2777/25. Справа призначена на 30 жовтня 2025 року.

Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка мала місце 06 червня 2025 року, позивач не знав про наявність постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, яка набрала законної сили.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення. Обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є вина у формі умислу.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З наданих пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що викладені у позовній заяві та обставин справи, встановлених судом, вбачається, що вини у формі умислу або необережності станом на час складання оскаржуваної постанови 06 червня 2025 року у ОСОБА_1 не було.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач на підтвердження того, що відеозаписи з нагрудних портативних відеокамер починаються о 10:28:32 та 10:28:21 відповідно, а час вчинення адміністративного правопорушення, згідно з постановою, 10:27:51, тобто не є такими, що не містять записів подій, що мали місце о 10:27:51, доказів не надав.

При цьому диск, наданий представником відповідача, суд не має можливості переглянути, оскільки він пошкоджений.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, посилання позивача на те, що матеріали справи не підтверджують керування позивачем транспортним засобом, оскільки відеозаписи з нагрудних камер фіксують знаходження ОСОБА_1 поза межами транспортного засобу, а позивач знаходився у транспортному засобі як пасажир також не знайшли свого підтвердження.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до постанови Верховного Суду № 177/525/17 від 08 липня 2020 року навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 19, 77, 121-3, 241-247 КАС, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову від 06 червня 2025 року серії ЕНА № 4905295 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч частиною 4 статті 126 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 484 грн 48 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Текст рішення виготовлено 10.10.2025 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб