Справа № 380/931/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/931/25 пров. № А/857/26356/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря Березюка Д.О.,

представників апелянта Кононенко О.С.,

представника відповідача Стецюренка І.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМТРАНС СЕРВІС» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Потабенко В.А. у м. Львові, повне судове рішення складено 03 червня 2025 року) у справі № 380/931/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМТРАНС СЕРВІС» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними на скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.01.2025 № UA14 та від 08.01.2025 № UA15, винесені Львівською митницею на підставі акту від 12.12.2024 № 51/24/7.4-19/41945306 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТзОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» () дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями від 24.07.2020 №UA209180/2020/034772, від 29.09.2020 №UA209180/2020/049958, від 26.10.2020 №UA209180/2020/056166, від 19.10.2022 №UA209180/2022/074988, від 16.09.2022 №UA209180/2022/066409, від 20.10.2022 №22UA71U4».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що декларант позивача з метою митного оформлення товару подав до Львівської митниці електронні митні декларації. Митну вартість товару визначив за основним методом, надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідач, не зважаючи на це, прийняв рішення про коригування митної вартості товару, таку визначив за іншим методом, аніж заявлено декларантом. Позивач вважає, що надані документи підтверджують заявлену вартість ввезеного товару, документи не містять ні розбіжностей, ні ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, позивачем надано і визначено митну вартість за основним методом. Також вважає, що сумніви відповідача щодо розбіжностей у платіжних документах, в умовах поставки товару, у інвойсах не підтверджені жодними доказами та є безпідставними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженим органом Німеччини підтверджено автентичність самого документа, однак товар не має підтвердженого преференційного походження з Європейського Союзу відповідно до Додатка І до Регіональної конвенції. З огляду на викладене, суд погодився з доводами відповідача про те, що оскільки експортером не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у сертифікаті відповідно до Угоди, то відповідно товар не може вважатися таким, що походить з Європейського Союзу та не підлягає митному оформленню із застосуванням преференційної ставки ввізного мита.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що в листах від уповноваженого органу Німеччини від 16.05.2022 № Z 4215 F-984/21-1 (від 07.04.2022 № Z 4215B-211/21-B 310101), від 09.02.2024 № Z 4215 F-353/23-1 (від 22.01.2024 № Z 4215В-NPE 23/23-B 130101), від 23.10.2024 № Z 4215 F-156/24-1 ( від 12.09.2024 № Z 4215В-NPE 17/24-B 1300002) зазначено, що сертифікати з перевезення EUR1 є автентичними, однак зазначені товари не є товарами походженням Європейського Союзу у розумінні угоди Європейським Союзом та Україною відповідно до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Вказані листи уповноважених органів Німеччини не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митного законодавства України, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

Під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав Львівській митниці всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України. Також зі змісту листів уповноваженого органу Німеччини не вбачається підтвердження фіктивності (недійсності) Сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 чи підтвердження походження товару іншого, ніж ЄС.

Крім того зазначає, судом залишено поза увагою, що в матеріалах перевірки та додатках до відзиву на позовну заяву відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого митного органу Німеччини до відповідних експортерів за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товарів, чи відповіді експортерів. Разом з тим, сертифікат з перевезення товару є офіційним документом, у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, для його спростування такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону нечинним, підробленим чи недійсним.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представниця апелянта в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» разом з митними деклараціями від 24.07.2020 №UA209180/2020/034772, від 29.09.2020 №UA209180/2020/049958, від 26.10.2020 №UA209180/2020/056166, від 19.10.2022 №UA209180/2022/074988, від 16.09.2022 №UA209180/2022/066409, від 20.10.2022 №22UA71U4 надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (Movement certificate EUR), рахунки-фактури, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу.

У сертифікатах з перевезення (походження) товару форми EUR 1 зазначено, що країною походження є Європейський союз (Country of origion: EU).

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 336, ст. 345, п. 2 ч. 2 ст. 351, п.п. 1 п. 912 та з урахуванням пункту 934 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ (із змінами та доповненнями), відповідно до наказу Львівської митниці від 14.11.2024 № 370 проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» () дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями від 24.07.2020№UA209180/2020/034772, від 29.09.2020 №UA209180/2020/049958, від 26.10.2020 №UA209180/2020/056166, від 19.10.2022 №UA209180/2022/074988, від 16.09.2022 №UA209180/2022/066409, від 20.10.2022 № 22UA71U4.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 12.12.2024 №51/24/7.4- 19/41945306, яким встановлено порушення ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» вимог:

ст. 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, ст. 46, ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 491888,31 гривень;

п.п. «в» п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 98377,66 гривень.

Так, в ході проведеної перевірки встановлено, що ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» за митними деклараціями від 24.07.2020 №UA209180/2020/034772, від 29.09.2020 №UA209180/2020/049958, від 26.10.2020 №UA209180/2020/056166, від 19.10.2022 №UA209180/2022/074988, від 16.09.2022 №UA209180/2022/066409, від 20.10.2022 № 22UA71U4 ввезено товар, який декларувалися платником податків із застосуванням преференції за кодом «410» і, як наслідок, з умовним нарахуванням ввізного мита та без сплати такого.

Для застосування преференції «410» при митному оформленні товарів платником надані сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 20.07.2020 № L 369012, від 24.09.2020 № L 392426, від 20.10.2020 № L 417058, від 04.10.2022 № А 560911, від 26.08.2022 № A 406545, від 09.09.2022 № А406550, від 04.10.2022 № А 560910, зазначені в митних деклараціях під кодом «0954» «сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1».

Країна походження товару у графі 34 митних декларацій була заявлена декларантом на підставі відомостей, наявних у даних сертифікатах з перевезення EUR.1, наданих експортером Німеччини.

Керуючись ст. 32 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, Державною митною службою України направлено на перевірку до уповноваженого органу Німеччини сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 20.07.2020 № L 369012, від 24.09.2020 № L 392426, від 20.10.2020 № L 417058, від 04.10.2022 № А 560911, від 26.08.2022 № A 406545, від 09.09.2022 № А406550, від 04.10.2022 № А 560910.

Державна митна служба України листами від 06.07.2022 № 15/15-03/7/2312, від 12.02.2024 № 15/15-03-01/7.4/751, від 25.10.2024 № 15/15-03-01/7/5620 інформувала Львівську митницю про отримання інформації від уповноваженого органу Німеччини лист від 16.05.2022 № Z 4215 F 984/21-1 (від 07.04.2022 № Z 4215B-211/21-B 310101), від 09.02.2024 № Z 4215 F 353/23-1 (від 22.01.2024 № Z 4215B-NPE 23/23-B 130101), від 23.10.2024 № Z 4215 F 156/24-1 (від 12.09.2024 № Z 4215B-NPE 17/24-B 1300002) в яких зазначено, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 є автентичними, однак зазначені товари не є товарами походженням Європейського Союзу у розумінні угоди між Європейським Союзом та Україною відповідно до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (про що внесена уповноваженим органом Німеччини відповідна відмітка в графу 14 даних сертифікатів «Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності», вказана відмітка у сертифікаті належним чином засвідчена уповноваженим органом Німеччини), і тому до них не можуть бути застосовані тарифні преференції.

Крім того, перевірка показала, що експортер помилково вказав неправильне позначення типу «TGX 18.480 4X2 BLS» в Сертифікаті з перевезення товарів EUR.1 № НОМЕР_1 на напівпричіп M.A.N з VIN № НОМЕР_2 . Цей Сертифікат з перевезення товарів EUR.1 не був визнаний на кордоні і більше не дійсний.

В подальшому був виданий сертифікат з перевезення товарів EUR.1 № А406550 з правильним позначенням типу «TGX 18.440 4X2 BLS».

Враховуючи, що для товарів, вказаних в додатку №1, який є невід`ємною частиною акта перевірки, преференційне походження товару є визначальним для оподаткування, а інформація про преференційне походження товару у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 виявилась непідтвердженою, тому звільнення від сплати ввізного мита на підставі Конвенції застосовано неправомірно.

На адресу ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» скеровано лист від 15.11.2024 №7.4-5/19- 01/13/31110, в якому зазначено про надання пояснень щодо непідтвердження преференційного походження товарів, оформлених на підставі документів про походження, митне оформлення яких завершено за митними деклараціями від 24.07.2020 №UA209180/2020/034772, від 29.09.2020 №UA209180/2020/049958, від 26.10.2020 №UA209180/2020/056166, від 19.10.2022 №UA209180/2022/074988, від 16.09.2022 №UA209180/2022/066409, від 20.10.2022 № 22UA71U4.

ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» 06.01.2025 отримало лист від Львівської митниці № 7.4-5/19-01/13/35529 від 31.12.2024, в якому визначено датою розгляду заперечень до акта перевірки від 12.12.2024 № 51/24/7.4-19/41945306 на 03.01.2025, що унеможливило участь представника ТзОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» у розгляді заперечень на акт, оскільки Позивач отримав зазначений лист лише через 3 дні після розгляду заперечень. Позивачем до позовної заяви доданий зазначений лист з поштовим конвертом з інформацією з сайту УКРПОШТА.

Проведеною документальною перевіркою, з урахуванням офіційно отриманої відповіді від уповноважених органів Республіки Німеччини про не підтвердження «преференційного походження товарів в рамках Доповнення І», встановлено обставини, що вищезазначений експортер не надав відповідні документи, які підтверджують преференційне походження товару, тому товар, що зазначений у сертифікатах з перевезення (походження) товару EUR.1 не відповідає вимогам преференційного походження.

Платником податків ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» при застосуванні преференційної ставки ввізного мита щодо товару, який імпортується з території ЄС відповідно до поданих сертифікатів з перевезення EUR.1 (від 20.07.2020 № L 369012, від 24.09.2020 № L 392426, від 20.10.2020 № L 417058, від 04.10.2022 № А 560911, від 26.08.2022 № A 406545, від 09.09.2022 № А406550, від 04.10.2022 № А 560910), за видачу яких несе відповідальність експортер не є достатньою підставою для висновків про вчинення ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» всіх необхідних та залежних від нього дій для здійснення декларування «преференційного походження» ввезеного товару та отримання пільги тарифної преференції. Діючи добросовісно та застосовуючи тарифну преференцію за зниженим рівнем ставки ввізного мита, суб`єкт господарювання безсумнівно повинен переконатися, що поставлені експортером товари дійсно є товарами «преференційного походження» відповідно до положень вищезазначеної Регіональної конвенції, а не покладатись лише на відповідальність експортера за видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1.

13.01.2025 ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» отримало наступні податкові повідомлення-рішення Львівської митниці: від 08.01.2025 № UA14 на суму 491888,31 грн. та від 08.01.2025 № UA15 на суму 122972,07 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно прийнято податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі - МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.271 МК України мито це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч.2 ст.271 та ст.272 МК України одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

За змістом ч.4, 5 ст.280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав-членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Статтею 281 МК України передбачені тарифні пільги (тарифні преференції), зокрема, опускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

В силу вимог ч.1 ст.300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Поряд із цим, відповідно до ч.1-3 ст.36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Приписами ч.1-3 ст.43 МК України визначено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

При цьому, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей (ч.1 ст.45 МК України).

З 01.01.2016 застосуванню підлягає Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі - Угода про асоціацію), розділом IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» якої встановлено порядок здійснення торгівлі товарами -, що походять з територій Сторін.

Відповідно до ст. 26 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва).

Згідно з ст. 27 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «мито» включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.

Кожна Сторона, виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до ст. 2 розділу ІІ «Визначення концепції «походження товарів» Протоколу І до Угоди про асоціацію, з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу : (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 ст. 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена ст. 17 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію.

Згідно з положеннями цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Таким чином, наявність сертифікату з перевезення товару EUR.1 є обов`язковою та визначальною умовою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного позивачем товару.

Статтею 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень п. 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (п. 5 ст. 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію).

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (п. 6 ст. 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію).

З аналізу наведеного вище слідує, що у разі митного оформлення товару, який ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатися тарифними преференціями, передбаченими Угодою про асоціацію між Україною та ЄС. Застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, визначених Угодою та Протоколом І до неї. Як загальне правило, декларант має подати сертифікат перевезення товару EUR.1, за винятком випадків, коли може бути подана декларація інвойс.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» разом з митними деклараціями від 24.07.2020 №UA209180/2020/034772, від 29.09.2020 №UA209180/2020/049958, від 26.10.2020 №UA209180/2020/056166, від 19.10.2022 №UA209180/2022/074988, від 16.09.2022 №UA209180/2022/066409, від 20.10.2022 №22UA71U4 надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (Movement certificate EUR), рахунки-фактури, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу. Вказані митні декларації стосувалися сідельного тягача марки MAN, шасі № НОМЕР_3 , сідельного тягача марки MAN, шасі № НОМЕР_4 , сідельного тягача марки MAN, шасі № НОМЕР_5 , сідельного тягача марки MAN, шасі № НОМЕР_6 , сідельного тягача марки MAN, шасі № НОМЕР_2 , сідельного тягача марки MAN, шасі № НОМЕР_7 .

У сертифікатах з перевезення (походження) товару форми EUR 1 зазначено, що країною походження є Європейський союз (Country of origion: EU).

Країна походження товару у графі 34 митних декларацій була заявлена декларантом на підставі відомостей, наявних у даних сертифікатах з перевезення EUR.1, наданих експортером Німеччини.

Державна митна служба України листами від 06.07.2022 № 15/15-03/7/2312, від 12.02.2024 № 15/15-03-01/7.4/751, від 25.10.2024 № 15/15-03-01/7/5620 інформувала Львівську митницю про отримання інформації від уповноваженого органу Німеччини лист від 16.05.2022 № Z 4215 F 984/21-1 (від 07.04.2022 № Z 4215B-211/21-B 310101), від 09.02.2024 № Z 4215 F 353/23-1 (від 22.01.2024 № Z 4215B-NPE 23/23-B 130101), від 23.10.2024 № Z 4215 F 156/24-1 (від 12.09.2024 № Z 4215B-NPE 17/24-B 1300002) в яких зазначено, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 є автентичними, однак зазначені товари не є товарами походженням Європейського Союзу у розумінні угоди між Європейським Союзом та Україною відповідно до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (про що внесена уповноваженим органом Німеччини відповідна відмітка в графу 14 даних сертифікатів «Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності», вказана відмітка у сертифікаті належним чином засвідчена уповноваженим органом Німеччини), і тому до них не можуть бути застосовані тарифні преференції.

Крім того, перевірка показала, що експортер помилково вказав неправильне позначення типу «TGX 18.480 4X2 BLS» в Сертифікаті з перевезення товарів EUR.1 № НОМЕР_1 на напівпричіп M.A.N з VIN № НОМЕР_2 . Цей Сертифікат з перевезення товарів EUR.1 не був визнаний на кордоні і більше не дійсний.

Потім був виданий Сертифікат з перевезення товарів EUR.1 № А406550 з правильним позначенням типу «TGX 18.440 4X2 BLS».

Отже, уповноваженим органом Німеччини підтверджено автентичність самого документа, однак товар не має підтвердженого преференційного походження з Європейського Союзу відповідно до Додатка І до Регіональної конвенції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що оскільки експортером не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у сертифікаті відповідно до Угоди, то відповідно товар не може вважатися таким, що походить з Європейського Союзу та не підлягає митному оформленню із застосуванням преференційної ставки ввізного мита.

Однак, на переконання колегія суддів такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на таке.

Підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, походження ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.10.2023 у справі № 380/2869/22.

Як видно з матеріалів справи, ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» разом з митними деклараціями надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (Movement certificate EUR), рахунки-фактури, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу.

У сертифікатах з перевезення (походження) товару форми EUR 1 зазначено, що країною походження є Європейський союз (Country of origion: EU).

Судом першої інстанції не була надана оцінка факту, що в листах від уповноваженого органу Німеччини від 16.05.2022 № Z 4215 F-984/21-1 (від 07.04.2022 № Z 4215B-211/21-B 310101), від 09.02.2024 № Z 4215 F-353/23-1 (від 22.01.2024 № Z 4215В-NPE 23/23-B 130101), від 23.10.2024 № Z 4215 F-156/24-1 ( від 12.09.2024 № Z 4215В-NPE 17/24-B 1300002) зазначено, що сертифікати з перевезення EUR1 є автентичними, однак зазначені товари не є товарами походженням Європейського Союзу у розумінні угоди Європейським Союзом та Україною відповідно до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Вказані листи уповноважених органів Німеччини не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митного законодавства України, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію. Під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав Львівській митниці всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України. Також зі змісту листів уповноваженого органу Німеччини не вбачається підтвердження фіктивності (недійсності) Сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 чи підтвердження походження товару іншого, ніж ЄС.

Крім того, судом залишено поза увагою, що в матеріалах перевірки та додатках до відзиву на позовну заяву відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого митного органу Німеччини до відповідних експортерів за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товарів, чи відповіді експортерів. Разом з тим, сертифікат з перевезення товару є офіційним документом, у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, для його спростування такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону нечинним, підробленим чи недійсним.

Ба більше, суд зазначає, що для підтвердження країни походження сідельних тягачів додатково отримана інформація від ТОВ «Ман Трак енд Бас Юкрейн»- єдиного офіційного імпортера німецької компанії MAN Truck & Bus AG в Україні.

Згідно листа ТОВ «Ман Трак енд Бас Юкрейн» № 17 від 20.02.2025 встановлено, що країна виробництва сідельних тягачів, митне оформлення яких було предметом перевірки Федеративна Республіка Німеччина.

Таким чином, надані документи підтверджують країну походження товару (Європейський Союз). Країна походження Європейський Союз підтверджується сертифікатами з перевезення (походження) товару форми EUR 1, які було подано до митного оформлення відповідачу.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що в акті перевірки не наведено доказів того, що сертифікати EUR.1 скасовані чи визнані недійсними, не здобуті вони і судом. Натомість, у відповіді уповноваженого митного органу Німеччини зазначено, що дані сертифікати є автентичними, а отже є чинними та єдиними документами, що підтверджують походження товарів з країн Європейського Союзу та надають пільги зі сплати митних платежів.

З урахуванням вказаного нормативного регулювання спірних правовідносин, встановлених у справі, що розглядається обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали підстави для застосування преференційної ставки ввізного мита на товар, який ввозив ТОВ «РОМТРАНС СЕРВІС» на митну територію України.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України здійснюється.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 7378 грн 39 коп. та за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 11067 грн 49 коп., а тому судові витрати підлягають до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 18455 грн 88 коп.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМТРАНС СЕРВІС» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі № 380/931/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправними на скасувати податкові повідомлення-рішення Львівської митниці від 08 січня 2025 року № UA14 та від 08 січня 2025 року № UA15.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () на користь позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМТРАНС СЕРВІС» () сплачений судовий збір в розмірі 18455 (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 88 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року