Справа № 420/16727/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000316; визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Одеської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000316; визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025. Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про коригування та картки відмови на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача

Ухвалою судді від 09.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.06.2025 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 25UA38U2 від 14.04.2025 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025 року, а саме: у наданому до митного оформлення проформі-інвойс від 21.11.2024 №YS2402SN ціни зазначені на умовах CFR CHORNOMORSK, при цьому ціни по артикулам « 8.25R20-16 ST901» (87,25 дол.США за одиницю), « 315/70R22.5- 18 HD159» (187,17 дол.США за одиницю) не співпадають із цінами, що зазначені в наданому до митного оформлення інвойсі та прайс-листі. Прайслист б/н від 20.01.2025 був виданий пізніше, ніж проформа-інвойс від 21.11.2024 № YS2402SN, на підставі якої здійснювалась оплата за поставлені товари. В копіях митних декларацій країни відправлення від 20.01.2025 № 00072578, № 00077644 не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки СFR. Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Одеською митницею були видані картки відмови UA500500/2025/000316 від 15.04.2025 року в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

27.06.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

02.07.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення, згідно з якими Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ « 100 ШИН +» .

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.11.2019 року між ТОВ « 100 ШИН+ » (Покупець) та «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD» , Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № YONG-100SH від 19.11.2019, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує Вантажні та легкові шини Виробник: «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD» у кількості та по цінам, вказаним у Комерційному Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойс. Сума контракту та умови поставки визначаються згідно Інвойс.

Відповідно до умов договору на підставі Рахунку - проформи № YS2402SN від 21.11.2024 ТОВ « 100 ШИН +» здійснило попередню оплату банківський платіжний документ № 241202/001483152 від 20.12.2024, № 241227/001507505 від 27.12.2014, №250324/001582496 від 24.03.2025.

З метою додержання умов контракту сторони узгодили Інвойс №YS2402SN від 20.01.2025 відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає 254 штуки, загальна вартість товару на умовах CFR (CHORNOMORSK) становить 44330,00 Доларів США.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 25UA38U2 від 14.04.2025 року відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ « 100 ШИН +», а саме: 1. Шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121, тип протектора дорожній (всесезонний),камерні та безкамерні:- 8.25R20-16 мод.ST901 - 34 шт; індекс навантаження - 139/137; індекс швидкості - K, посадочний діаметр - 20;- 315/70R22.5-18 мод.HD159 - 140 шт; індекс навантаження - 151/148; індекс швидкості - L, посадочний діаметр -22,5;- 315/80R22.5-20 мод.HD159 - 80 шт; індекс навантаження - 157/154; індекс швидкості - L, посадочний діаметр -22,5. Загальна кількість 254 шт. Виробник "SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD". Торговельна марка: "TOPRUNNER", "HAIDA". Країна виробник CN.

Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів, в т.ч.: - Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 20.01.2025; - Рахунок-проформа (Proforma invoice) YS2402SN від 21.11.2024; - Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) YS2402SN від 20.01.2025; - Коносамент (Bill of lading) 16 від 20.01.2025; - Автотранспортна накладна (Road consignment note) 8156 від 11.04.2025; - Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C3705B0073/00058 від 07.02.2025; - Банківський платіжний документ, що стосується товару 241202/001483152 від 20.12.2024; - Банківський платіжний документ, що стосується товару 241227/001507505 від 27.12.2014; - Банківський платіжний документ, що стосується товару 250324/001582496 від 24.03.2025; - Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 20.01.2025; - Розрахунок ціни (калькуляція) YS2402SN від 20.01.2025; - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.05.2021; - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 20.05.2024; - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 28.05.2024; - Зовнішньоекономічний договір (контракт) YONG-100SH від 19.11.2019; - Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами (Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції») UA.PN.191.1200-25 від 01.04.2025; - Копія митної декларації країни відправлення 00072578 від 20.01.2025; - Копія митної декларації країни відправлення 00077644 від 20.01.2025.

В МД № 25UA38U2 від 14.04.2025 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 174,53 Дол. США за один./ або 2,76 Дол. США/ кг.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 25UA38U2 від 14.04.2025 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025 року, а саме

- у наданому до митного оформлення проформі-інвойс від 21.11.2024 №YS2402SN ціни зазначені на умовах CFR CHORNOMORSK, при цьому ціни по артикулам « 8.25R20-16 ST901» (87,25 дол.США за одиницю), « 315/70R22.5- 18 HD159» (187,17 дол.США за одиницю) не співпадають із цінами, що зазначені в наданому до митного оформлення інвойсі та прайс-листі. Прайслист б/н від 20.01.2025 був виданий пізніше, ніж проформа-інвойс від 21.11.2024 № YS2402SN, на підставі якої здійснювалась оплата за поставлені товари;

- в копіях митних декларацій країни відправлення від 20.01.2025 № 00072578, № 00077644 не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки СFR.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) каталоги виробника товару; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

15.04.2025 на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: - Лист пояснення ТОВ « 100 ШИН +» № б/н від 15.04.2025; - Лист постачальника SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD від 15.04.2025; - Рахунок проформа № YS2402SN від 21.11.2024 (уточнена).

За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA500500/2025/000316 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025, яким митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні 192,838 дол.США/ за шт.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 25UA18U8 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 54 386,07 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару. Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.

Щодо зауважень митного органу про те, що у наданому до митного оформлення проформі-інвойс від 21.11.2024 №YS2402SN ціни зазначені на умовах CFR CHORNOMORSK, при цьому ціни по артикулам « 8.25R20-16 ST901» (87,25 дол.США за одиницю), « 315/70R22.5- 18 HD159» (187,17 дол.США за одиницю) не співпадають із цінами, що зазначені в наданому до митного оформлення інвойсі та прайс-листі. Прайслист б/н від 20.01.2025 був виданий пізніше, ніж проформа-інвойс від 21.11.2024 № YS2402SN, на підставі якої здійснювалась оплата за поставлені товари.

З цього приводу позивач у адміністративному позові пояснює, що при складанні рахунку проформи № YS2402SN від 21.11.2024 Продавцем товару була допущена технічна помилка, а саме невірно зазначена ціна на 2 товарні позиції 8.25R20-16 та 315/70R22.5-18 HD159.

Після виявлення допущенної помилки Продавець здійснив виправлення технічної помилки шляхом надання рахунку проформи № YS2402SN від 21.11.2024 (уточнена).

Наявність саме технічної помилки в документі підтверджує Лист Продавця від 15.04.2025, що був наданий відповідачу разом з листом пояснення ТОВ « 100 ШИН +» б/н від 15.04.2025.

Таким чином на дату винесення оскаржуваного рішення у Відповідачу були документи виправлені Продавцем.

Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст інформації, яка помилково не була вказана, може бути встановлений на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю. Відповідно наявність технічної помилки у документі не впливає на його доказову силу.

Вірні ціни товару можна встановити з інших наданих до митного оформлення документів, зокрема вірні номери зазначені в : Інвойс №YS2402SN від 20.01.2025; прайс-листа Б/Н від 20.01.2025.

Отже, наявність саме технічної помилки у документі та зміст помилково відсутньої інформації орган доходів і зборів може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. Наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься. Аналогічна правова позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017 року.

Рахунок-проформа (Proforma Invoice) - це попередній (інформаційний) документ, який постачальник надсилає покупцю до здійснення поставки товару або укладення контракту. Він не є підставою для бухгалтерського обліку чи здійснення платежу, але слугує комерційною пропозицією або попереднім рахунком, у якому постачальник зазначає умови майбутньої угоди.

Рахунок-фактура (Invoice) - це основний комерційний документ, який постачальник видає після погодження умов продажу або відвантаження товару. Він підтверджує факт продажу товару чи надання послуги, є підставою для оплати, а також одним із основних документів для митного оформлення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, у тому числі: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

З огляду на зазначену норму, рахунок-проформа (проформа-інвойс) може бути документом, що підтверджує митну вартість товару лише в тому випадку, якщо імпортований товар не є об`єктом купівлі-продажу.

Однак, в даному випадку імпортований товар є об`єктом купівлі-продажу згідно зовнішньоекономічного контракту № YONG-100SH від 19.11.2019.

Також в рішенні про коригування митної вартості зазначено, що прайс-лист б/н від 20.01.2025 був виданий пізніше, ніж проформа-інвойс від 21.11.2024 № YS2402SN, на підставі якої здійснювалась оплата за поставлені товари.

До митного оформлення був наданий Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 20.01.2025 виданий Постачальником Товару «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD » який містить комерційну пропозицію Постачальника необмеженому колу заінтересованих покупців. При цьому, відображена у прайс-листі вартість товарів, в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у Інвойс № YS2402SN від 20.01.2025.

Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми чи вимог до термінів видачі прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у Постанові від 24.01.2019 у справі №826/2277/16. Та у Постанові від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17

Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 МК України не передбачено. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного суду від 08.07.2019 у справі №804/6217/15 та Постанові від 25.06.2020 у справі №П/811/687/16.

Крім того Відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У той же час відповідачем не наведено жодних відомостей про те, яким саме чином складання прайс-листа виробника товару пізніше дати проформи інвойс впливає на визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що наведені митним органом зауваження щодо невідповідності цін у проформі-інвойсі, інвойсі та прайс-листі не можуть бути підставою для сумніву у достовірності заявленої митної вартості.

Різниця у цінах, зазначених у первинному рахунку-проформі від 21.11.2024 № YS2402SN, виникла внаслідок технічної помилки постачальника, про що останній письмово повідомив митницю та декларанта у листі від 15.04.2025. Виправлений документ (уточнена проформа-інвойс від 21.11.2024) був поданий до митного оформлення разом з іншими підтверджувальними документами, які у своїй сукупності чітко відображають реальні ціни поставки. Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність технічної помилки, виправленої до моменту прийняття спірного рішення, не свідчить про недостовірність наданих відомостей і не може розцінюватися як розбіжність, що впливає на правильність визначення митної вартості.

Крім того, посилання відповідача на те, що прайс-лист від 20.01.2025 був виданий пізніше дати проформи-інвойсу, суд визнає необґрунтованим, адже законодавством не встановлено ані форми, ані строків видачі прайс-листів виробником, а обов`язок надання прайс-листа серед документів, що підтверджують митну вартість, статтею 53 Митного кодексу України не передбачений. Прайс-лист є документом довільної форми, який відображає загальні комерційні пропозиції продавця і не є первинним бухгалтерським документом, що впливає на обчислення митної вартості. Враховуючи, що ціни у прайс-листі повністю збігаються з цінами, зазначеними в інвойсі від 20.01.2025, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати його дані сумнівними чи недостовірними.

Також суд звертає увагу, що відповідачем не наведено жодного обґрунтування того, яким чином дата складання прайс-листа або наявність технічної помилки у первинній проформі впливають на реальний рівень ціни товару, що була фактично сплачена позивачем відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту. Всі подані документи, а саме інвойс, платіжні доручення, коносамент, калькуляція ціни, контракт та виправлена проформа містять узгоджені та взаємопов`язані числові значення складових митної вартості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сумніви митного органу не були обґрунтованими, а прийняття рішення про коригування митної вартості з цих мотивів є протиправним.

Крім того, в рішенні про коригування митної вартості зазначено, що в копіях митних декларацій країни відправлення від 20.01.2025 № 00072578, № 00077644 не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки СFR.

З огляду на матеріали справи, до митного оформлення була надана була подана копія експортної МД країни відправлення № .01.2025 та № .01.2025.

Експортна декларація це митний документ, який складений, в даному випадку, постачальником товару і підтверджує експорт товарів та законність вивезення продукції з країни-експортера.

В експортній вантажній митній декларації зазначено: данні про постачальника ( «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD»), містить умови поставки (СFR), в якості пункту доставки ( порту призначення) Постачальник зазначив (Україна ) містить посилання на Інвойс (YS2402SN) вагу 16080,20 кг. (14948,00 +1132,20кг.) , найменування товару (шини для вантажних автомобілів) , кількість товару 254 шт. ( 220+ 34шт.) та вартість товару 44330,00 Дол. США (41365,20 +2964,80 Дол. США) що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в товаро-супровдних документах, що надані до митного оформлення ,що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації №25UA38U2 від 14.04.2025 та поданих позивачем до митного оформлення документах.

Суд вважає зауваження митного органу щодо відсутності у копіях експортних митних декларацій країни відправлення географічного пункту доставки товару таким, що є формальним та не впливають на достовірність визначення митної вартості.

Із матеріалів справи вбачається, що подані позивачем копії експортних митних декларацій № 00072578 та № 00077644 від 20.01.2025 містять усі основні відомості, які дозволяють однозначно ідентифікувати оцінювану партію товару: дані про продавця («SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD»), умови поставки (CFR), найменування товару, кількість, вагу, загальну вартість та посилання на комерційний інвойс YS2402SN. Зазначені показники повністю відповідають відомостям, зазначеним у митній декларації України № 25UA38U2 від 14.04.2025, що свідчить про взаємну узгодженість документів і відсутність будь-яких ознак недостовірності поданих даних.

Крім того, суд зазначає, що Митний кодекс України не містить вимоги щодо обов`язкового зазначення у копії митної декларації країни відправлення конкретного географічного пункту доставки товару. Відповідачем не наведено жодних нормативних приписів, які б визначали відсутність такого реквізиту як підставу для невизнання експортної декларації належним документом чи для сумнівів у достовірності заявленої митної вартості. Експортна декларація, як документ, складений у країні відправлення, має виключно підтверджувальне значення факту експорту товару, але не є первинним документом для визначення митної вартості згідно з частиною 2 статті 53 МК України. Тому її зміст не може бути визначальним для оцінки правильності числового значення митної вартості, заявленої декларантом.

Також суд звертає увагу, що експортна митна декларація заповнюється експортером відповідно до законодавства країни відправлення, і український імпортер не має жодного впливу на форму чи повноту її реквізитів. Покладати на декларанта відповідальність за відсутність у цьому документі певних полів або граф, не передбачених його компетенцією, є неправомірним. Імпортер не може нести наслідки недоліків заповнення експортної декларації, складеної іноземним постачальником.

Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.

Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.

Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення є кінцевими та позбавляють декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.

Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 1.380.2019.000724 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

При цьому суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення ЄСПЛ у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про недотримання позивачем вимог митного законодавства і не довів правомірності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Таке правозастосування викладене в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 320/3053/19.

Предметом даного позову є одна вимога майнового характеру щодо скасування рішення про коригування митної вартості товарів, яка також охоплює і картку відмови, за що в даному випадку, з урахуванням ціни позову 54386,07 грн, підлягав сплаті судовий збір в граничному розмірі 2422,40 грн (з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, сплачена (втретє) сума 2422,40 грн є надмірною та підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» (07455, Київська обл., Броварський р-н, сільрада Княжицька, автодорога Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 25 км; ) до Одеської митниці (65078, Одеська обл., місто Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, будинок 21А; ) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару, картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000316, рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000191/2 від 15.04.2025.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» судові витрати в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк