Справа № 643/14442/25
Суддя: Броницька М. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/206/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Броницької М.В., за участю секретаря судового засідання Борисенко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в Салтівський районний суд міста Харкова з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5180784 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. Просить скасувати постанову та стягнути із відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із позовною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 09.07.2025 під час навчальної їзди ст. інспектором ВБДР управління патрульної поліції в Харківській області капітаном поліції Піднебенним Валерієм Анатолійовичем (далі по тексту відповідач), спеціальний жетон № 0003875, ХКП № 034552, видане: 12.06.2025 було здійснено зупинення навчального автомобіля за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Харків, вулиця Франківська, 5.

Під час зупинення автомобіля відповідач здійснив перевірку документів у особи, яка навчала їзді на автомобілі TOYOTA AURIS AX4538HВ, та ОСОБА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі по тексту - позивач), яка здійснювала безпосереднє керування автомобілем, навчаючись їзді на згаданому автомобілі, який мав зовнішні ознаки навчального автомобіля.

У ході перевірки документів відповідач попросив позивача надати документи на керування транспортним засобом, яка не змогла надати запитувані документи, оскільки на дату зупинки автомобіля не отримала посвідчення водія.

Позивач у ході перевірки документів наголошувала, що вона закінчила автошколу, пройшла 40 годинну практичну підготовку для отримання права на керування транспортним засобом, однак саме посвідчення водія поки не отримала.

Даний факт підтверджується Свідоцтвом про закінчення практичної підготовки Серія РТТ № видане закладом з підготовки ТОВ «АВТОШКОЛА А-Б-С», якій присвоєно номер в Єдиному державному реєстрі МВС № 11070010, Серія МВС № 002006 сертифіката про державну акредитацію. Даним свідоцтвом підтверджується факт, що на дату зупинки відповідачем автомобіля, яким керувала позивач, вона закінчила автошколу, пройшла 40 годинну практичну підготовку для отримання права на керування транспортним засобом категорії В, на іспиті відповідно до протоколу від 28.06.2025 № 370 одержала оцінку добре.

Це свідчить про те, що позивач керувала транспортним засобом категорії В та на дату зупинки автомобіля відповідачем пройшла практичну підготовку та склала іспит для отримання права керування автомобілем тієї ж категорії В.

Однак не враховуючи факти позивача озвучені відповідачу у присутності особи, шо здійснювала навчанню їзді, відповідачем було складено Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 5180784.

Складання згаданої постанови було зафіксоване на мобільний телефон позивача.

З огляду відео, причиною зупинки автомобіля послужлило оздоблення навчального автомобіля знаком, в який вписано букву «У». Водночас особа, яка знаходилась поруч з позивачем на пасажирському сидінні, не мала ліцензії на право викладання додаткових занять, за що була притягнута до відповідальності.

Відповідачем складено постанову Серія ЕНА № 5180784 на позивача про вчинення правопорушення, а саме: керування транспортним засобом особою, не маючою права керування таким транспортним засобом, чим порушено п. 2.1.а. ПДР та накладено штраф.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 справу передано до провадження судді Броницької М.В.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 29.08.2025 адміністративний позов залишено без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху на адресу суду 04.09.2025 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 05.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом, призначено дату та час судового засідання. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Інших процесуальних дій не вчинялось.

23.09.2025 представник за довіреністю Департаменту патрульної поліції Ільченко Єлизавета Сергіївна подала заяву про залишення позову без розгляду, покликаючись на пропуск позивачем строку на звернення з позовом.

24.09.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення проти заяви, в яких остання просила врахувати, що до позову було додано клопотання про поновлення строку на подання позову, в якому аргументовано поважні причини пропуску строку для звернення до суду.

Водночас 24.09.2025 через канцелярію суду за вх. № 50205/25 надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому представник за довіреністю Департаменту патрульної поліції Ільченко Єлизавета Сергіївна просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Свою позицію обґрунтовує тим, що 09.07.2025 близько 12:35 під час несення служби екіпажом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції за адресою: вулиця Франківська, 5, було виявлено транспортний засіб TOYOTA AURIS, державний номерний знак НОМЕР_1 , оздоблений знаком навчального автомобіля з літерою «У».

Дії водія свідчили про порушення п. 30.3.к Правил дорожнього руху України.

На підставі вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищезазначений автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції.

Поліцейськими встановлено особу водія вищезазначеного транспортного засобу, ним виявилась: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час встановлення обставин події старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Піднебенним Валерієм Анатолійовичем виявлено, що позивач керувала транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом категорії «В».

Встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектором винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5180784 від 09.07.2025 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини другої статті 126 КУпАП.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився. Про судове засідання повідомлений належним чином, клопотань та заяв до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5180784 від 09.07.2025, винесеної старшим інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Харківській області капітаном поліції Піднебенним Валерієм Анатолійовичем, ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала транспортним засобом TOYOTA AURIS AX4538HВ, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП, відбувається з врахуванням особливостей КАС України.

Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15.11.2018.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.ст. 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаних справах виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем заявлено позовні вимоги до Управління патрульної поліції у Харківській області.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у даній справі, може бути Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає старший інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Піднебенний Валерій Анатолійович.

Разом з тим, клопотання про залучення Департаменту патрульної поліції як суб`єкта владних повноважень до участі у розгляді цієї адміністративної справи позивачем не подавалось, клопотання позивача про заміну неналежного відповідача також до суду подано не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

У відповідності до частин першої, третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства випливає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Згідно матеріалів справи оскаржувану постанову винесено старшим інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Піднебенним Валерієм Анатолійовичем.

Так, відповідно до «Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються» затвердженого постановою КМУ від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичну особу публічного права - Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Відповідно Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем за позовом при оскаржені постанови про адміністративне правопорушення, винесеної працівником Департаменту патрульної поліції.

Посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову, перебуває у трудових відносинах саме з Департаментом патрульної поліції, оскільки УПП у Харківській області, в якому проходить службу інспектор, є відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Тому належним відповідачем по даній справі має бути саме Департамент патрульної поліції ().

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинен нести інший орган а не той, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, враховуючи викладене, належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого інспектором винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Тобто, у даному випадку за правилами ст. 48 КАС України суд першої інстанції може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги допустити заміну первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача.

Поряд з цим, за вимогами закону за відсутності відповідного клопотання позивача, суд позбавлений можливості залучити в якості належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Так, за приписами ч. ч. 3 - 6 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок Держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Із наведеної вимоги закону слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно за клопотанням позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02.09.2020.

Варто вказати на те, що інші доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки, позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що адміністративний позов було заявлено до неналежного відповідача, позивачем в ході розгляду справи не було заявлено про заміну відповідача на належного та/або залучення в якості співвідповідача належного відповідача у даному спорі, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на їх пред`явлення до неналежного відповідача, оскільки, в силу вимог процесуального закону, суд із власної ініціативи за відсутності відповідного клопотання сторони позивача позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися із позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 46, 48, 242 - 246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5180784 від 09.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315А.

Суддя М.В. Броницька