Справа № 563/1433/25
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 563/1433/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бузи В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Корецького районного суду Рівненської області з адміністративним позовом, в якому просить постанову № ЕНА54319 від 08 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП скасувати, а справу закрити, а також стягнути з відповідача сплачену суму судового збору.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 13.08.2025 справу було направлено за підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання.

Позивач просить суд скасувати постанову ЕНА №05431956 від 08.08.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену командиром взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 (з обслуговування міста Рівне) полку Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Загорульком А.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП. Стягнути із відповідача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 08 серпня 2025 року приблизно о 22:30 год. на автодорозі М06 Київ - Чоп, 268 км біля м. Корець Рівненської області було зупинено автомобіль «Toyota Corolla» р.н. НОМЕР_1 під його керуванням. В салоні автомобіля на задньому сидінні були пасажири, яких він попутньо підвозив, - жінка з дітьми. Представник поліції повідомив позивачу, що він вчинив правопорушення, оскільки перевозив дитину без автокрісла. При подальшому спілкуванні командиром взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 (з обслуговування міста Рівне) полку Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Загорульком А.В. було винесено постанову ЕНА №05431956 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.08.2025, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.10 ст. 121 КУпАП, за порушення порядку перевезень дітей та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Вважає, що постанова винесена безпідставно, оскільки постанову винесено на місці вчинення правопорушення, відразу після того як правопорушення нібито було вчинено, за таких умов він не мав фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема подавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою.Зазначає, що жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення йому представлено не було. Просить суд постанову № ЕНА05431956 від 08.08.2025 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У відзиві на позовну заяву від 25.09.2025 представник відповідача Буза В.О. вказує на те, що 08 серпня 2025 року о 22 год 23 хв патрульні поліцейські, перебуваючи на патрулюванні АД М-06 Київ-Чоп 267 км, виявили транспортний засіб марки Toyota Corolla номерний знак НОМЕР_1 , водій порушив правила розташування на дорозі, а саме п. 11.2 ПДР України. Виявивши дане правопорушення даний транспортний засіб був зупинений на підставі ч. 3 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію. В ході подальшого з`ясування обставин справи, поліцейськими було прийнято рішення обмежитись усним зауваженням за дане порушення, однак безпосередньо після зупинки транспортного засобу, було виявлено, що водій порушив правила перевезення дітей, а саме здійснював перевезення дитини, зріст якої менше 150 см, у транспортному засобі без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу. Зважаючи на виявлення адміністративного правопорушення 08.08.2025 року командиром взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 (з обслуговування міста Рівне) полку управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Загорульком А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Крім того, до вказаного відзиву представником поліції долучений диск з відеозаписом події.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вказані у позовній заяві обставини справи. Просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача Буза В.О. підтримала вказані у відзиві обставини справи. Просила у позові відмовити.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що постановою командира взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 (з обслуговування міста Рівне) полку Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Загорульком А.В. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень за те, що він 08 cерпня 2025 року о 22 год. 23 хв. на автодорозі М06 Київ - Чоп, 268 км керував транспортним засобом та перевозив дитину, зріст якої менше 145 см, чим порушив п.21.11 б ПДР України.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 21.11 «б» Правил дорожнього руху встановлена заборона перевезення дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу. Дитячі утримуючі системи повинні використовуватися у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки чи системами з`єднання дитячої утримуючої системи, передбаченими їх конструкцією, та відповідати вимогам чинних в Україні правил і нормативів (п.21.12 ПДР). Дитячі утримуючі системи встановлюють на місцях для сидіння, крім першого ряду (п.21.13 ПДР) Дитячі утримуючі системи встановлюють та використовують відповідно до інструкцій виробників цих систем та транспортних засобів (п.21.14 ПДР). Характеристики дитячої утримуючої системи повинні відповідати масі та зросту дитини, яка у ній перевозиться (п.21.15 ПДР).

Частиною 10 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено факт складання відповідачем оскаржуваної постанови.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до статті 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідач посилається на відеоматеріали, які додані до відзиву на позовну заяву, та які на думку відповідача, підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП.

У позові вказано на незаконність такого рішення відповідача з тих підстав, що працівником поліції не проводились заміри росту дитини; дитина перебувала в салоні авто і з нього не виходила, відтак інспектор поліції не мав змоги об`єктивно визначити зріст дитини саме у вимірі 145 см.

Відеозапис не містить беззаперечних даних, що в салоні автомобіля були відсутні дитячі утримуючі системи (автокрісла або бустери), так як фокус відео постійно в динаміці, присутні раптові спалахи світла, відеофіксація проводилась у темну пору доби, камера не зафіксована статично на огляд задніх сидінь автомобіля, неможливо однозначно визначити кількість дітей, їх зріст.

Із наданих стороною відповідача відеозаписів вбачається, що під час зупинки транспортного засобу позивача, спілкування позивача із працівниками поліції, а також винесення оскаржуваного рішення, діти, яких перевозив позивач дійсно (упродовж усього відеозапису) перебували в салоні транспортного засобу його не покидали. Із таких відеозаписів не вбачається, ні наявності чи відсутності дитячих утримуючих систем, не вбачається, що ріст дитини менше 145 см, оскільки вимірювання зросту не проводилося, а отже відеозапис не містить фіксування факту вчинення такого адміністративного правопорушення.

Оскаржуване рішення відповідача не містить посилань на будь-які докази, які підтверджували обставини, яким обґрунтовано таке рішення. Під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду також не надано.

В той час, як обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку недоведеність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, а саме: порушення правил перевезення дітей, зріст яких менше 150 см, а тому постанова ЕНА №05431956 від 08.08.2025 року про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 5, 20, 246, 262,286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в адміністративній справі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задоволити повністю.

Скасувати постанову серії №05431956 від 08 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., винесену командиром взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Загорульком А.В.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Рівне, вул. С. Бандери, 14А, .

Суддя Кучина Н. Г.