Справа № 149/3090/25
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/3090/25
Провадження №2-а/149/100/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.10.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Зоріній О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою поліцейського 2 взводу 1 роти БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП Білилівською Я. О. ЕНА 5767736 від 20 вересня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що позивач керував транспортним засобом "Kia Sportage" без ввімкнутого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1.а ПДР України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Так, він не скоював даного правопорушення, оскільки рухався із увімкненим ближнім світлом фар. Крім того, при розгляді справи, його було позбавлено права на захист, передбаченого ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а працівником поліції Білилівською Я. О. при розгляді справи було грубо порушено ст. 245, 280 КУпАП. Враховуючи викладене, позивач просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників. Відповідачу визначено восьмиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача у встановлений законом строк надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позову просив відмовити, з огляду на наступне. Так, факт вчинення адміністративного правопорушення зафіксовано на автомобільний відеореєстратор службового транспортного засобу, із фрагменту якого (з 32 по 26 секунди) вбачається, що замість ближнього світла фар на транспортному засобі позивача увімкнені габаритні ліхтарі та протитуманні фари, які згідно п.п. 19.1 ПДР дозволяється застосовувати замість ближнього світла фар, виключно в умовах недостатньої видимості. Твердження позивача про порушення поліцейськими його прав на захист під час розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, є способом захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, крім того, позивач сам являється адвокатом.

Беручи до уваги, що сторони повідомлені про розгляд справи в порядку ст. 268 КАС України, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надійшло, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 286 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 19.1.а ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами

Згідно постанови про адміністративне правопорушення ЕНА 5767736 від 20 вересня 2025 року, постановленої поліцейською 2 взводу 1 роти БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП Білилівською Я. О., 20 вересня 2025 року о 21:27 год. в с. Уланів по вул. Миру, 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Kia Sportage" без ввімкнутого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1.а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, у встановлений судом строк, відповідачем було надано до суду файл із відеозаписом із портативного відеореєстратора та відеореєстратора службового автомобіля, а також скріншоти двох автомобілів для порівняння.

Так, із наданого відеозапису вбачається, що автомобіль "Kia Sportage" рухався у зустрічному напрямку із увімкненими фарами.

Встановити із даного відеозапису за рівнем освітлення, чи було увімкнуте в автомобілі "Kia Sportage" саме ближнє світло фар чи габарити та протитуманні фари, неможливо, тому вказаний доказ викликає в суду обґрунтовані сумніви.

Також, як вбачається із відеозапису із портативного відеореєстратора, у поліцейського були наявні сумніви, у наявності складу адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим, після проведення розгляду справи, було озвучено прохання ще раз увімкнути фари автомобіля.

Разом з тим, суд не приймає до уваги надані представником відповідача скріншоти автомобілів, оскільки встановити, що на фото зафіксовано саме автомобіль позивача не представляється можливим, так як на зображені відсутні ідентифікуючі ознаки автомобіля, зокрема номерний знак. Різниця рівня освітлення фар також може залежати від технічних характеристик автомобіля чи його комплектуючих.Також, наявна суттєва різниця у часі руху автомобіля, зафіксованого на відеозаписі та скріншотах, наданих представником відповідача , а саме - "20:23 год" та часу, вказаного у постанові - "21:27 год".

На записах з портативних відеореєстраторів не відображено рух автомобіля позивача до його зупинки поліцейськими.

Таким чином, при дослідженні доказів, наданих представником відповідача, судом встановлено, що викладений у оскаржуваній постанові факт порушення позивачем вимог ПДР України, не знайшов свого підтвердження.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Принцип презумпції невинуватості полягає у тому, що саме поліцейський має довести скоєння адміністративного правопорушення. Водій не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі дії працівників поліції мають відповідати вимогам законодавства, так як докази, отримані незаконним шляхом, не мають юридичної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, із дослідженого відеозапису із портативних відеореєстраторів працівників поліції, було встановлено, що під час розгляду справи було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, а саме не було було надано можливість заявити клопотання, через вказане порушення, розгляд клопотання про відкладення розгляду справи розглянуто формально, зокрема відмовлено, через те, що воно заявлено після розгляду справи, при цьому під час розгляду справи такої можливості позивачу надано не було, також не було розглянуто клопотання позивача про залучення захисника. При цьому той факт, що позивач являється адвокатом, не позбавляє його права на захист.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поліцейською 2 взводу 1 роти БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП Білилівською Я. О., при прийнятті оскаржуваної постанови порушено зазначені вище норми КУпАП, доказів винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та правомірності рішення поліцейського, суду не надано, вимоги позивача щодо скасування постанови знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, крім того, при розгляді справи поліцейською порушено процедуру розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 79, 132, 134, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати постанову ЕНА 5767736 від 20 вересня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ.

Суддя: