Справа № 480/9589/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2025 року Справа № 480/9589/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн за перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я, внаслідок важких поранень, отриманих під час захисту Батьківщини за періоди з 16.12.2023 по 03.01.2024, з 06.01.2024 по 02.02.2024, з 09.02.2024 по 02.06.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, внаслідок поранень, отриманих під час захисту Батьківщини за періоди з 16.12.2023 по 03.01.2024, з 06.01.2024 по 02.02.2024, з 09.02.2024по 02.06.2024.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Новокалинове Донецької області 16.12.2023 він отримав тяжке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідками військово-лікарських комісій та медичними документами. Після поранення позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я, однак додаткова грошова винагорода у розмірі 100 000 грн, передбачена пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, йому не була нарахована та виплачена. 03.06.2024 позивач направив на адресу військової частини рапорт із відповідними підтверджуючими документами, проте відповідач не надав жодної відповіді та не прийняв рішення, чим, на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду його звернення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
Копія даної ухвали була направлена відповідачу через систему "Електронний суд" та доставлена до його електронного кабінету 18.11.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 38). Проте вимоги суду не виконано, відзиву на позовну заяву та витребувані докази суду надано не було.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді командира 6 розвідувальної групи спеціального призначення 15 роти (а.с.18).
16 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Новокалинове Донецької області позивач отримав вибухову травму та множинні вогнепальні поранення, у тому числі перелом кісток лівої гомілки, що підтверджується наявними у справі медичними документами, виписками з історій хвороби та довідками військово-лікарських комісій. Зазначене поранення визнано тяжким і таким, що пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.25).
Після поранення ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустках за станом здоров`я у періоди: з 16.12.2023 по 03.01.2024, з 06.01.2024 по 02.02.2024, з 09.02.2024 по 02.06.2024.
Як зазначає позивач, під час перебування на лікуванні позивач неодноразово звертався до свого безпосереднього командира, а також до фінансової служби в/ч НОМЕР_1 з приводу виплати йому додаткової винагороди за періоди перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, але незважаючи на це, додаткова грошова винагорода, передбачена пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, йому не нараховувалася і не виплачувалася.
Після звільнення з військової служби, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2024 (а.с.32), позивач звернувся до адвоката для захисту своїх прав.
На адвокатський запит від 25 травня 2024 року командування військової частини надало письмову відповідь, у якій зазначило, що з моменту поранення по теперішній час рапортів про виплату додаткової винагороди з розрахунку 100 тисяч гривень за період лікування від ОСОБА_1 не надходило. Запропоновано надіслати рапорт про виплату вищевказаної винагороди з підкріпленням належно завірених медичних документів, що підтверджують факт та періоди лікування для подальшого опрацювання та прийняття відповідного рішення.
Виконуючи зазначену пропозицію, як зазначає позивача, 03.06.2024 ним поштою був направлений рапорт щодо нарахування і виплати додаткової винагороди за періоди лікування та відпусток за станом здоров`я разом із медичними документами на адресу військової частини, яка була вказана у відповіді на адвокатський запит.
Як зазначає позивача відповідач не надав доказів розгляду цього рапорту у встановлений законом строк, не повідомив позивача про результати розгляду та не прийняв мотивованого рішення за його змістом. Лише 12 вересня 2024 року на особовий рахунок ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у сумі 228634,52 грн.
Після подання рапорту позивач не отримав жодної письмової відповіді від командування частини. Відповідач не надав доказів розгляду цього рапорту, не повідомив позивача про результати перевірки документів та не прийняв рішення про нарахування або відмову у виплаті винагороди.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси.
Крім того, згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів. Відповідь за результатами розгляду звернення надається у письмовій формі.
Виплата додаткової грошової винагороди військовослужбовцям регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).
Пунктом 12 зазначеної Постанови передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після поранення.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4 цього Порядку, командир (начальник) військової частини відповідає за правильність і своєчасність нарахування та виплати грошового забезпечення, а також за прийняття рішень щодо виплати винагороди на підставі документів, поданих військовослужбовцем.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 03.06.2024 подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 із проханням здійснити нарахування і виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн пропорційно дням перебування на лікуванні після тяжкого поранення, отриманого під час виконання бойового завдання. До рапорту було додано копії довідок ВЛК, виписок з історій хвороби та витяг з акта про нещасний випадок, що підтверджують причинно-наслідковий зв`язок поранення із захистом Батьківщини.
Підставою для подання такого рапорту стало те, що у письмовій відповіді на адвокатський запит від 25.05.2024 представник військової частини повідомив, що для вирішення питання щодо нарахування додаткової винагороди необхідно подати рапорт із медичними документами.
Виконавши цю вимогу, позивач діяв добросовісно та в межах установленого порядку.
Проте Військова частина НОМЕР_1 не надала відповіді на зазначений рапорт, не розглянула його по суті та не прийняла жодного рішення.
Натомість, 12.09.2024 позивачу було виплачено 228634,52 грн, на його картковий рахунок у банку з призначенням платежу «Зарплата, ВЧ НОМЕР_1 . Коментар до платежу: Hroshove zabezpechenniaza serpen' 2024».
Судом також досліджено картку особового рахунку ОСОБА_1 за 2024 рік, із якої встановлено, що додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн була нарахована лише за січень 2024 року у сумі 25 806,45 грн, у подальшому такі виплати не проводилися.
Суд зазначає, що розгляд рапорту військовослужбовця є первинною та обов`язковою адміністративною процедурою, яка передує прийняттю рішення про виплату додаткової винагороди, оскільки саме відповідач повинен первино надати оцінку медичним та іншим документам на підставі яких позивач зазначає про своє право на отримання спірної додаткової винагороди.
Лише після офіційного розгляду поданих документів командир військової частини може прийняти мотивоване рішення про призначення або відмову у виплаті винагороди.
Не розгляд рапорту фактично позбавляє особу можливості реалізувати своє право, оскільки відсутній адміністративний акт, який можна було б оскаржити або виконати.
У зв`язку з цим належним способом захисту порушеного права є саме визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання розглянути поданий рапорт у порядку, встановленому чинним законодавством, з прийняттям відповідного рішення за результатами його розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
А тому суд, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати бездіяльність відповідача протиправною, а також зобов`язати його розглянути поданий позивачем рапорт у порядку, встановленому чинним законодавством, з прийняттям відповідного рішення за результатами його розгляду.
Окремо суд зазначає, що відсутність подання відповідачем відзиву на позовну заяву свідчить про визнання факту отримання рапорту позивача, відправленого 03.06.2024 (з додатками).
У зв`язку з викладеним інші позовні вимоги не підлягають задоволенню як передчасні.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за періоди лікування та відпусток за станом здоров`я.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за періоди лікування та відпусток за станом здоров`я у порядку, встановленому чинним законодавством, з прийняттям відповідного рішення за результатами його розгляду.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько