Справа № 360/1885/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 жовтня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1885/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши матеріали позовної заяви 3 Державного Пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов 3 Державного Пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) в якому позивач просить стягнути на користь 3 державного пожежно- рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, завдану державі у розмірі 15 713 (п`ятнадцять тисяч сімсот тринадцять) грн. 44 коп.

Ухвалою суду від 30.09.2025 позовну заяву 3 Державного Пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, залишено без руху, запропоновано 3 Державному Пожежно-рятувальному загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області протягом десяти календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) докази вручення відповідачу повідомлення про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

06.10.2025 на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від представника позивача надійшла заява, в якій останній зазначив, що позивачем з метою досудового урегулювання спору було вжито заходів, а саме: пошуком актуального номеру телефону, опитування колег, проте належного результату вони не дали, так як існує ймовірність, що відповідач знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Останнє відоме місцезнаходження відповідача, яке відомо позивачу: АДРЕСА_1 .

Наразі не є можливим відправити лист Укрпоштою з необхідністю відшкодувати шкоду завдану державі за даною адресою, у зв`язку із тим, що остання відома адреса знаходиться на тимчасово окупованій території України.

На підставі викладеного відповідач просив взяти до уваги пояснення щодо неможливості відправлення листа про повідомлення сплати матеріальної шкоди завданої державі в добровільному порядку та відкрити провадження у справі.

Перевіривши заяву про усунення недоліків, суд дійшов наступних висновків.

Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб встановлено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, що передбачає повідомлення відповідача про необхідність відшкодування матеріальної шкоди в добровільному порядку, а у разі відмови від такого відшкодування у позивача виникає право відшкодування матеріальної шкоди в судовому порядку.

Саме із відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати матеріальну шкоду, законодавцем пов`язано можливість звернення із позовом про стягнення матеріального відшкодування у судовому порядку.

Виникнення у позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди безпосередньо пов`язано з відмовою особи добровільно відшкодувати витрати.

Згідно із поясненнями позивача, вжити заходи щодо досудового порядку врегулювання спору наразі неможливо, оскільки існує ймовірність, що відповідач знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Так, ухвалою суду від 30.09.2025 визначено, що до позовної заяви необхідно долучити докази повідомлення відповідача про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди, тобто документальне підтвердження того, що відповідач був повідомлений про суму завданої шкоди та мав можливість відреагувати на таке повідомлення.

Таке повідомлення може здійснюватися різними засобами за допомогою телефонних дзвінків, повідомлень у меседжерах тошо, а не лише відправкою Укрпоштою листів.

Надання такого доказу є обов`язковою умовою дотримання досудового порядку врегулювання спору, який прямо передбачений Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Відповідно до вимог статті 3 цього Закону повідомлення особи про необхідність відшкодувати матеріальну шкоду в добровільному порядку є передумовою звернення до суду. Саме факт відмови або ухилення від добровільного відшкодування створює підставу для виникнення у позивача права на судовий захист.

Позивач, натомість, у заяві від 06.10.2025 лише повідомив про неможливість направлення листа відповідачу, оскільки останній, ймовірно, перебуває на тимчасово окупованій території України, а також зазначив про вжиті спроби встановити контакт (пошук телефонного номера, опитування колег), які не дали результату, доказів на підтвердження чого не надано.

Подана позивачем заява про усунення недоліків не містить доказів виконання вимоги ухвали суду від 30.09.2025 та не усуває виявлених недоліків позовної заяви, оскільки пояснення про неможливість відправлення повідомлення не є належним доказом досудового врегулювання спору.

Разом з тим, такі пояснення не можуть бути прирівняні до фактичного виконання вимоги суду щодо надання доказів досудового повідомлення.

Фактична відсутність зв`язку з відповідачем не звільняє позивача від обов`язку належним чином засвідчити виконання передбаченої законом досудової процедури, адже саме з моменту повідомлення про претензії обчислюється правомірність подання позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 30.09.2025, і допущені недоліки не були усунені у встановлений судом строк, що є підставою для застосування положень частини четвертої статті 169 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що представник позивача не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд вважає за необхідне повернути її позивачу.

Керуючись статтями 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву 3 Державного Пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяА.Г. Секірська