Справа № 511/3234/25
Суддя: Бобровська І. В.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3234/25

Номер провадження: 2-а/511/47/25

10.10.2025 року суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І. В., ознайомившись із матеріалами позову ОСОБА_1 до інспектора Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Шишова Владислава Руслановича, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 25 серпня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов, який містить клопотання про поновлення пропущеного строку, в обгрунтування якого позивач зазначив, що копію оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5571214 від 25 серпня 2025 року він отримав через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» лише 19 вересня 2025 року, а тому вважає, що строк на оскарження постанови починається з моменту її отримання.

Разом з цим, суд відхиляє твердження щодо поновлення пропущеного строку з огляду на наступне.

Стаття 289 КУпАП встановлює, що скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Окрім цього положеннями частини 2 статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відбувається в десятиденний термін з дня її ухвалення.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як зазначено у позовній заяві та вбачається з відеозапису з найменуванням «0000000__0023», який долучено до матеріалів позову, 25 серпня 2025 року позивач самостійно відмовився від отримання примірників складених працівником поліції документів.

Разом із цим, суд вважає необхідним зазначити, що поштовий конверт (поштове повідомлення) на підтвердження отримання позивачем оскаржуваної постанови саме «19 вересня 2025 року», до матеріалів позовної заяви не долучено.

Водночас з 25 серпня 2025 року позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації з приводу прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення, проте не виявив такого бажання.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 лютого 2024 року по справі № 990/270/23, зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів(Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Таким чином, надавши оцінку аргументам позивача у сукупності з наявними в матеріалах справи документами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки зазначені причини суд визнає як неповажними.

Диспозиція частини другої статті 123 КАС України визначає, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 251, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з позовною заявою відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Шишова Владислава Руслановича, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 25 серпня 2025 року повернути.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: І. В. Бобровська