Справа № 420/4194/25
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/4194/25

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

повний текст судового рішення

складено 17.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дій, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу ДПП від 06.11.2024 року №647 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 28.01.2025 року №173о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції;

- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді інспектора взводу №1 роти №8 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП з 29.01.2025 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.01.2025 року по день поновлення;

- визнати протиправними дії ДПП щодо утримання з грошового забезпечення відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, в розмірі 327,28 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсації в розмірі 327,28 грн., які утримано з грошового забезпечення позивача для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції є безпідставним, оскаржувані накази є протиправними, винесеними без врахування всіх обставин подій, дисциплінарний наказ не відповідає критеріям пропорційності, порядок проведення службового розслідування порушений, а тому він має бути поновлений на посаді та на його користь має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходив службу в органах поліції та з вересня 2019 року призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №8 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП.

Наказом по особовому складу №173о/с від 28.01.2025 року позивача звільнено зі служби в поліції з посади інспектора взводу №1 роти №8 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП з 28.01.2025 року відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію.

Підставою для винесення зазначеного наказу є наказ ДПП від 06.11.2024 року №647 Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень, відповідно до пункту 1 якого до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, п.п.1, 10, 13 п.3.1 розділу ІІІ посадової інструкції інспектора УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 року №5112, відповідно до ч.12 ст.19, п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку службового розслідування, затвердженого начальником УПП в Одеській області ДПП 14.10.2024 року, зазначені наступні обставини.

До відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП надійшов рапорт від 16.09.2024 року старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП за фактом перевірки інформації, яка викладена в письмовому зверненні ОСОБА_2 від 16.08.2024 року №Н-2672 з приводу протиправних дій, в тому числі позивача, які мали місце 15.08.2024 року.

В цьому зверненні було зазначено, що 15.08.2024 року приблизно о 13:00 заявник керував транспортним засобом Cherry Tiggo, номерний знак НОМЕР_1 , та його було зупинено співробітниками УПП в Одеській області ДПП Грузіновим С.Ю. та ОСОБА_3 , які повідомили заявнику Правила дорожнього руху, однак ніяких матеріалів відносно заявника не складали. В зверненні зазначено, що під час спілкування один з поліцейських повідомив заявнику, що той начебто має ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому до заявника підійшов інший поліцейський ( ОСОБА_1 ), який був без портативного відеореєстратора. Зі змісту звернення вбачається, що у подальшому ОСОБА_1 повідомив заявнику, що йому краще самостійно пройти медичний огляд на стан сп`яніння для подальшого уникнення судового розгляду. Після того як заявник погодився самостійно звернутися до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомив заявнику, що йому потрібно сказати це на камеру. Після цього, ОСОБА_1 увімкнув портативний відеореєстратор, представився, повідомив, що вбачає у заявника ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак заявник не розумів, що саме йому потрібно відповісти та відмовився.

Відповідно до роздавальної відомості технічних пристроїв, позивач та ОСОБА_4 перед початком несення служби отримали портативні відеореєстратори №471436 та №471497.

Переглянувши відеозапис з відеореєстратора, який був закріплений у службовому транспортному засобі поліцейських, встановлено, що зупинка автомобіля Cherry Tiggo, номерний знак НОМЕР_1 , здійснена 15.08.2024 року о 12:48, на цьому на записі зафіксовано як ОСОБА_4 підходить до автомобіля заявника, проте відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських за цією подією починаються о 13:09.

Під час проведення перевірки переглянуто відеозаписи з портативних відеореєстраторів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та встановлено, що 15.08.2024 року о 13:10 позивач виходить з службового транспортного засобу та повідомляє заявника, що приблизно через 5 хв. він буде вільний (що зафіксовано передзаписом портативного відеореєстратора), після чого позивач о 13:11 вмикає портативний відеореєстратор та повідомляє про причини зупинки транспортного засобу, а саме про те, що заявник під час керування автомобілем здійснив поворот ліворуч хоча це було заборонено, а також те, що в ході спілкування з заявником виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував заявнику проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак заявник відмовився та повідомив що самостійно звернеться до медичного закладу протягом 24 годин. Надалі, відповідно до записів, позивач провертається до службового транспортного засобу, де відбувається складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В подальшому позивач виходить із службового транспортного засобу та ознайомлює заявника з протоколом.

Під час проведення перевірки було подано рапорт для отримання відеозаписів з портативних відеореєстраторів позивача та ОСОБА_3 у період часу з 12:48 по 13:08, однак відповідно до доповідної записки старшого статистики СЗтТ УПП в Одеській області ДПП, 15.08.2024 року у період часу з 12:48 по 13:08 під час несення служби позивачем та ОСОБА_3 вони відеофіксацію на портативні відеореєстратори не здійснювали.

Таким чином, в тому числі, позивач не забезпечив ведення безперервної відеофіксації на портативний відеореєстратор під час події за участю ОСОБА_5 , чим порушив вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року №1026.

В своїх поясненнях, наданих під час службового розслідування, позивач пояснив щодо здійснював безперервну відеофіксацію без будь-яких порушень, а розбіжності в часі відеозапису з портативного відеореєстратора та реєстратора, який встановлений на транспортному засобі обумовлено технічними причинами, оскільки його особистий відеореєстратор неточно відображає час. Позивач також зазначив, що використовує свій особистий відеореєстратор замість службового через технічні особливості останнього, оскільки службовий відеореєстратор періодично видаляє дані.

Аналогічні пояснення були надані ОСОБА_3 ..

У своїх поясненнях ОСОБА_6 (т.в.о. начальника сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Одеській області ДПП) зазначив, що наведене в поясненнях позивача та ОСОБА_3 не спростовує факт відсутності відеозапису, на якому повинно бути зафіксовано початок розмови ОСОБА_3 з ОСОБА_7 , а також інші події, які передували складанню протоколу, однак на портативному відеореєстраторі №471436, яким користувався позивач, зафіксовано як о 13:10 він виходить із службового транспортного засобу, повідомляє заявнику, що приблизно через 5 хвилин він буде вільний та спілкується з заявником (зафіксовано передзаписом) та о 13:11 вмикає портативний відеореєстратор. В той же час вмикається портативний відеореєстратор №471497 ОСОБА_3 . Тільки після цього позивач представляється та починає офіційне спілкування з приводу причин зупинки та виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами службового розслідування підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (далі Закон №580-VIII).

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктами 1, 2, 3, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої - третьої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно із пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Приписами ст.19, п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі ДС НПУ), що затверджується законом.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до ДС НПУ.

Відповідно до ст.11, 12, 13, 14 ДС НПУ за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ч. 3, 4, 6, 7, 8, 12 ДС НПУ під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Відповідно до положень п.2 розділу І, п.п.2 п.1, п.2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку (далі Інструкція №1026).

Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п.4, 5 Розділу II названої Інструкції, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до пп.1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції інспектора УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 року №5112, інспектор під час несення служби зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; поліцейський під час несення служби зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись, підвищувати рівень довіри суспільства до поліції; у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) служби моніторингу патрульної поліції і вжити заходів щодо запобігання та припинення такого правопорушення; виконувати інші обов`язки поліцейського відповідно до вимог законодавства, нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України та організаційно - розпорядчих документів Національної поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що доводи стосовно вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку базуються, серед іншого, на порушенні позивачем вимог Інструкції №1026, зокрема: не забезпеченні позивачем безперервної відеофіксації на портативний відеореєстратор подій, які відбулись 15.08.2024 р. за участю ОСОБА_2 .

Так, в матеріалах службового розслідування наявна заява ОСОБА_2 , в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 підійшов до нього без камери та повідомив, що йому краще самостійно пройти огляд на стан сп`яніння для подальшого уникнення судового розгляду, а після того як заявник погодився самостійно звернутися до медичного закладу для проходження огляду, ОСОБА_1 повідомив заявнику, що йому потрібно сказати це на камеру, та тільки після цього ОСОБА_1 увімкнув портативний відеореєстратор, представився, повідомив, що вбачає у заявника ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З метою з`ясування наведених вище обставин, колегію суддів було досліджено відеоматеріали наведеної події, які наявні в матеріалах справи.

Із записів з портативних відеореєстраторів позивача та ОСОБА_3 вбачається, що 15.08.2024 року о 13:10 позивач виходить з службового транспортного засобу та повідомляє заявнику, що приблизно через 5 хв. він буде вільний (що зафіксовано передзаписом портативного відеореєстратора), після чого позивач о 13:11 вмикає портативний відеореєстратор та повідомляє про причини зупинки транспортного засобу, а саме про те, що заявник під час керування автомобілем здійснив поворот ліворуч хоча це було заборонено, а також про те, що в ході спілкування з заявником виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано останньому проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак заявник відмовився та повідомив що самостійно звернеться до медичного закладу протягом 24 годин.

Надалі, відповідно до записів, позивач провертається до службового транспортного засобу, де відбувається складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому позивач виходить із службового транспортного засобу та ознайомлює заявника з протоколом.

При цьому, при увімкненні позивачем портативного відеореєстратора вмикається і інший портативний відеореєстратор - ОСОБА_3 ..

Разом з цим, вказаній вище події передував запис з відеореєстратора, який закріплено у службовому транспортному засобі поліцейських, зі змісту якого вбачається, що зупинка автомобіля Cherry Tiggo, номерний знак НОМЕР_1 відбулась 15.08.2024 року о 12:48.

На цьому записі зафіксовано як ОСОБА_4 підходить до автомобіля заявника, однак відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських за цією подією починаються лише о 13:09 (з врахуванням предзапису). При цьому, на службових відеореєстраторах позивача та ОСОБА_3 не зафіксовано зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та початок спілкування поліцейських з водієм щодо порушення останнім ПДР.

Тобто, наведені вище відео, всупереч доводам апелянта, достеменно підтверджують, що у період часу з 12:48 по 13:08 позивач та ОСОБА_3 відеофіксацію на портативні відеореєстратори, які були видані поліцейським для виконання службових обов`язків, не здійснювали.

Наведене також підтверджується доповідною запискою старшого статистики сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Одеській області ДПП, де зазначено, що 15.08.2024 року у період часу з 12:48 по 13:08 відеофіксація на портативні відеореєстратори позивачем та ОСОБА_3 не здійснювалась.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що на його власному відеореєстраторі, який закріплений у службовому транспортному засобі, некоректно встановлений час, оскільки зображення на відео лише підтверджує той факт, що зупинка авто Cherry Tiggo, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 відбулася раніше того часу коли були увімкненні відеореєстратори обох поліцейських.

Крім цього, з відео з портативного відеореєстратора у поліцейському авто вбачається, що спочатку авто заявника було зупинено зовсім в іншому місці ніж в тому, яке зображено надалі вже після включення безпосередньо відеореєстраторів ОСОБА_3 та позивача.

Стосовно доводів позивача про наявність сумніву у останнього щодо роботи портативного відереєстратора, який йому було видано на початку зміни.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначав, що налаштування відеозаписів, доступ до відеозаписів, збережених на ПРВ має виключно відповідальна особа, а не поліцейський, а тому наявні підстави вважати, що незбереження відеозаписів за час несення позивачем служби не обов`язково залежить тільки від дій поліцейського, а може бути наслідком стороннього втручання у такі записи або особливості попередніх налаштувань.

Разом з цим, на сторінці 10-11 у розділі «Використання VB400» посібника з використання портативним відеоресстратором Motorola VB400, який міститься в матеріалах справи, зазначена інструкція для початку та припинення відеозапису.

Насамперед, у розділі «Використання VB400» зазначено, що камери VB400 вирізняються зручністю й простотою використання.

Для початку запису потрібно натиснути одну кнопку, розташовану посередині лицьового боку камери, як зазначено на малюнку. При натисканні та утриманні цієї кнопки запис припиняється.

При активації початку запису відбувається короткий звуковий сигнал і засвідчується червоним два верхніх світлових індикатори.

При активації припинення запису два верхніх світлодіоди згасають і відтворюється довший високочастотний звуковий сигнал.

Таким чином, для реалізації п.5 розділу II Інструкції №1026, в частині здійснення безперервної відеозйомки, від поліцейського вимагається вчинення активних дій шляхом натискання на найбільшу кнопку (передню функціональну кнопку) портативного відеореєстратора Motorola VB400 з метою активації початку запису.

Поліцейський може пересвідчитись, що відеозапис почався після короткого звукового сигналу і ввімкненим двома червоними верхніми світловими індикаторами.

Тобто, будь-яких інших дій щодо збереження або налаштування відеозаписів, тощо, на які посилається позивач, поліцейський не повинен здійснювати.

Інструкція №1026 зобов`язує працівника поліції здійснювати безперервну відеозйомку з моменту початку виконання службових обов`язків та до її завершення. Для цього потрібно натиснути лише одну кнопку, розташовану посередині лицьового боку камери після чого почнеться запис.

При цьому, колегія судді враховує, що відповідно до відомості особового складу роти №8 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП про участь на додаткових заняттях, які відбулись 12.04.2024 р., серед іншого, на тему «Про роботу та технічні характеристики портативного відеореєстратора відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису , засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» позивач був присутній та ознайомлений як з роботою, так і з технічними характеристиками портативного відеореєстратора, про що свідчить його особистий підпис (а.с.108 т.2).

Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, твердження позивача про те, що правомірність його дій підтверджується притягненням ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності рішенням суду, не спростовують обставин порушення ОСОБА_1 вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, п.5 розділу ІІ №1026, п.п.1, 10, 13 п.3.1 розділу ІІІ посадової інструкції інспектора УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 року №5112 та правомірність притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

У цьому аспекті варто зауважити, що при прийнятті спірного наказу про звільнення, відповідачем було прийнято до уваги обставини притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність (наказ від 03.05.2024 року №251 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, строк якого ще не закінчився станом на час затвердження висновку за службовим розслідуванням, призначеним наказом №600 від 30.09.2024 року).

При цьому, відповідачем надано до суду докази, які свідчать про те, що позивач в період 2020-2024 року неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності (наказ №247 від 03.09.2020 року, №646 від 09.11.2020 року, №208 від 12.054.2021 року, №417 від 20.07.2022 року, №375 від 11.04.2023 року, №534 від 02.06.2023 року, №714 від 01.08.2023 року, №1124 від 28.12.2023 року, №251 від 03.05.2024 року), в тому числі, неодноразово у зв`язку з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, що у свою чергу свідчить про те, що застосування до позивача менш суворих покарань за попередні неодноразові порушення службової дисципліни фактично не призвело до позитивних результатів.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини, на переконання суду, відповідачем обґрунтовано застосовано до позивача найсуворіший вид покарання у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами службового розслідування підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби є обґрунтованим, а прийняті відповідачем накази є правомірними.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильним.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на зазначені положення законодавства, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Крім того, враховуючи те, що за результатами розгляду справи даної справи, апеляційним судом залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає наявність підстав про задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат по даній справі у розумінні приписів ст.139 КАС України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький