Справа № 497/2617/25
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2617/25
Провадження № 2-а/497/40/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 23.09.2025 №3843, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

-судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до постанови №3843 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 23.09.2025 його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. за те, що в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) у строк від 4 до 10 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим порушив правила військового обліку, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Він, позивач ще у 2022 році особисто уточнив свої облікові дані у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після цього жодної повістки на проходження ВЛК він не отримував. Таким чином, у нього не виник обов`язок проходити ВЛК, а отже відсутня подія правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач стверджує, що у постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_1 «не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_11, не пройшов ВЛК протягом 4-10 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, свої персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_11...». Формулювання є нечітким і граматично некоректним, оскільки незрозуміло, чи йдеться про не проходження ВЛК, чи про не уточнення персональних даних. Таким чином, не можна встановити, які саме дії або бездіяльність йому інкримінуються, що порушує вимогу правової визначеності.

На думку позивача, без надходження повістки або вручення направлення (реєстрованого під підпис) не могло виникнути обов`язку проходити ВЛК і, відповідно, елемента події правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) у строк від 4 до 10 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, чим порушив вимоги п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На цій підставі йому інкриміновано правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Разом з тим, останнім днем вчинення інкримінованого діяння у самій постанові визначено 16.07.2024. Відповідно до ч.9 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше одного року з дня вчинення правопорушення, тобто крайній строк для винесення постанови сплинув 16.07.2025. Постанова ж була винесена 23.09.2025, тобто після спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Тобто строки притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем пропущені, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження.

У постанові, яку він, позивач оскаржує, відсутній чіткий і зрозумілий опис суті адміністративного правопорушення. Формулювання про «не проходження ВЛК протягом 4-10 днів...» є невизначеним, суперечливим і не дає можливості зрозуміти, яке саме порушення йому, позивачу інкримінується. В оскаржуваній постанові фактично поєднані різні дії (прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_11, проходження ВЛК, уточнення персональних даних), але не зазначено, яке саме діяння він, позивач начебто не виконав. Це унеможливлює встановлення складу адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

А тому вважає, що відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою від 06.10.2025 року відкрито провадження за даним позовом та призначено до судового розгляду на 16:00 годину 13.10.2025 року (а.с.14-15), про що повідомлено сторін по справі (а.с.16).

Цією ухвалою судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до суду у строк до 10.10.2025 року: письмовий відзив, матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №3843 від 23.09.2025 року).

В судове засідання 13.10.2025 року:.

Позивач не прибув. На адресу суду надіслав заяву, в якій зазначив про перебування на стаціонарному лікуванні строком на один місяць у Обласному медичному центрі медичного здоров`я ООР та його стан здоров`я не дозволяє особисто прибути до суду у призначений день (а.с.17). До заяви надав довідку, яка підтверджує проходження стаціонарного лікування позивача з 06.10.2025 року (а.с.18).

Відповідач в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до суду не прибув, причини неявки не повідомив, відзиву не подав.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалу суду від 06.10.2025 року в частині надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №3843 від 23.09.2025 року) - не виконав, матеріали справи не надав.

За змістом ч. 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом досліджено лише ті докази, що надані стороною позивача.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Городнє, Болградський район Одеської області, є громадянином України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку на військового збору станом на 26.09.2025 року, нараховано дохід за період з січня 2012 року по липень 2025 року в розмірі 2660.00 гривень (а.с.6).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 його дохід за останні роки склав 0 гривень (а.с.7-8).

22.09.2025 року позивач ОСОБА_1 направлений на госпіталізацію у психіатричну лікарню в с.Олександрівка Подольський район з діагнозом « Емоційно нестабільний розлад особистості» (а.с.9).

23.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_3 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 3843 відносно ОСОБА_1 , 1978 р.н. (а.с.10-11).

Зі змісту постанови вбачається, що «…23 вересня 2025 року приблизно о 15:00 годині в м.Болград встановлено, що громадянин ОСОБА_1 порушив ст.1 п.10 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами від 22.05.2024 року), згідно якої громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік зобов`язані пройти ВЛК протягом 4-10 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані. Громадянин ОСОБА_1 в період з 18.05.2024р. по 16.07.2024р. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пройшов ВЛК протягом 4-10 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим порушив правила військового обліку, тобто вчинив правопорушення відповідальність за, яке передбачено частиною 3 статті 210-1 КУпАП». Накладено штраф 8500.00 гривень.

У вказаній постанові наявна відмітка про отримання ОСОБА_1 23.09.2025 року (а.с.10-11).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_11 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ІНФОРМАЦІЯ_11 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_11.

За змістом ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_11, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ІНФОРМАЦІЯ_11, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у ІНФОРМАЦІЯ_11, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Указом Президента України N 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого наразі не скасовано.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За змістом з абзацом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_11 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу третього частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ІНФОРМАЦІЯ_11 (далі - відповідні районні (міські) ІНФОРМАЦІЯ_11), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

За приписом пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою КМУ N 560 від 16.05.2024, за викликом районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_11 (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ІНФОРМАЦІЯ_11), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно з приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (не упереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Слід зазначити, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Крім того, в п. 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі N 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач не надав суду доказів, що підтверджують обставину не уточнення персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста, тощо. А позивач у свою чергу зазначив, що жодних порушення ним не допущено.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова від 23.09.2025 року винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 , 1978 року народження за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача відповідачем виконані вимоги статей 254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП, є протиправною.

Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП (доказів зворотнього суду не надано) та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.

Суд зауважує, що під час складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідний орган (посадова особа) повинні ретельно та добросовісно обґрунтовувати рішення та перевіряти інформацію, яка там зазначається. Особливої ретельності потребують випадки, коли санкція статті КУпАП передбачає значну міру відповідальності і може суттєво вплинути на матеріальне становище особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, враховуючи не подання відповідачем витребуваних судом доказів, суд відмовляє у визнанні обставини не уточнення персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста на підставі ч.9 ст.80 КАС України. Отже, задовольняючи позов у цій справі, суд визнає протиправною та скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Щодо стягнення судових витрат:

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 N 3674-VI, відповідно до частин 1 та 2 статті 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

18.03.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі N 543/775/17, у якій відступлено від правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.12.2016, згідно із якою за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України Про судовий збір, сплаті не підлягає.

Зокрема, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, Великою Палатою Верховного Суду вказано на те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 4 Закону України Про судовий збір, яка передбачає, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 3028 грн.

Тобто, за звернення до Болградського районного суду Одеської області з даною позовною заявою підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 605.60 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При відкритті провадження по справі судом було задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до постановлення судом рішення.

Оскільки позивачем за подання адміністративного позову мало бути сплачено судовий збір у сумі 605.60 гривень, суд вважає за необхідне стягнути на користь держави судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 605.60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 134, 241-246, 250-251, 268-272, 286, 292-293, 296, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 3843 від 23.09.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605.60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Реквізити для сплати судового збору:

отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

код за

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

рахунок отримувача: UA0026001

код класифікації доходів бюджету 22030106

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Інформація про сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_9 , тел. НОМЕР_3

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1: АДРЕСА_3 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_10

Суддя С.В.Кодінцева