Справа № 580/4421/25
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 580/4421/25

адміністративне провадження № К/990/39754/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року (суддя Гаращенко В.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року (колегія у складі суддів Ганечко О.М., Василенка Я.М., Кузьменка В.В.)

у справі № 580/4421/25

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (далі - ПАТ «Черкасиобленерго») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (далі - ТОВ «Черкасиенергозбут»), в якому просила:

- визнати протиправними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо відключення житла людини в АДРЕСА_1 від життєзабезпечуючого ресурсу (електроенергії) без попередження та законних підстав;

- визнати протиправними дії ПАТ «Черкасиобленерго» за допомогою шантажу примус ОСОБА_1 до заміни лічильника перед відновленням електропостачання без належного оформлення документів та надання їй других екземплярів;

- визнати протиправними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо шахрайства із нарахування на забраному підприємством лічильнику 6324 кВт під час відсутності електроживлення за адресою: АДРЕСА_1 та бездіяльність щодо належної фіксації даного факту розбіжності та/або порушення у відповідних первинних документах;

- визнати протиправними дії ТОВ «Черкасиенергозбут» із безпідставного примусу ОСОБА_1 до сплати 27 648,00 грн за електроенергію, яку нараховано під час відсутності в зазначеному вище житлі електропостачання;

- визнати протиправними дії ТОВ «Черкасиенергозбут» із безпідставного приєднання та примусу ОСОБА_1 виконувати умови договору на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в той час як ТОВ «Черкасиенергозбут» їх порушує;

- стягнути солідарно з ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «Черкасиенергозбут» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн, яка була завдана через безпідставне відключення без попередження, залишення людини в небезпеці в мороз під час дії воєнного стану (фактично проведення боїв на території республіки України) без життєзабезпечуючого ресурсу (електроенергії) протягом 10 місяців, введення в оману за допомогою шантажу для заміни доказу злочину (лічильника), який нарахував під час відсутності електропостачання 6324 кВт, на платіжну картку № НОМЕР_2;

- стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 компенсацію поштових витрат на досудове врегулювання спору на суму 121,00 грн за послуги АТ «Укрпошта» на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.04.2025 відмовив у відкритті провадження за вказаним позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

29.09.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій остання просила скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, а натомість ухвалити нове судове рішення.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

За змістом частини першої зазначеної статті Кодексу учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

При цьому, в останньому абзаці цієї ж частини ст. 328 КАС України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Цим же пунктом встановлено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене, зокрема, у частині другій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі наводиться обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже зміст вказаних норм свідчить про те, що касаційна скарга повинна містити вказівки на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування, які, на думку скаржника, допущені судом (судами) при прийнятті рішення (рішень), а також аргументи в обґрунтування такої його позиції.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що підставою для касаційного оскарження ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 про відмову у відкритті провадження у справі та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, ухваленої за результатом апеляційного перегляду останньої, скаржник визначив п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Водночас вказаний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України застосовується у випадках оскарження судових рішень, вказаних у частині першій цієї ж статті Кодексу.

До того ж позивач не вказав на конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, та не зазначив, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі.

Щодо покликань позивача на п. 1 і 3 ч. 2 ст. 353 КАС України як окремі підстави для касаційного оскарження судових рішень у справі № 580/4421/25, то Суд зазначає таке.

Посилання скаржника на порушення судом першої та (або) апеляційної інстанції норм процесуального права як умови для скасування судових рішень можуть бути визнані прийнятними при касаційному оскарженні судових рішень за п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України у разі обгрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, визначених відповідними пунктами ч. 2 та 3 ст. 353 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Аналіз приписів п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України дає підстави для висновку, що недослідження судами зібраних у справі доказів може бути враховано лише за умови обгрунтування заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених саме п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Також скаржник не наводить як такої аргументації щодо допущених судами першої та апеляційної інстанцій порушень норм процесуального права при вирішенні клопотань відповідача щодо витребування тих чи інших доказів.

У той же час касаційна скарга позивача не містить належного обґрунтування, в чому саме полягало неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення ними процесуальних норм.

У взаємозв`язку з цим слід зазначати, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).

У той же час відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить належних обґрунтувань щодо підстав касаційного оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі № 580/4421/25.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук