Справа № 280/5516/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Справа № 280/5516/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21102, м.Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ),

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

«1. Визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, (код 13322403) про відмову щодо в призначенні пенсії за віком пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-VІ від 09.07.2003р. ОСОБА_1 - визнати не законною;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код 13322403), призначити пенсію за віком пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-VІ від 09.07.2003 р.».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.02.2024 позивач звернулась до Пенсійного фонду України у Волинській області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). 01.03.2024 позивач отримала відмову №90. Виходячи з тексту відповіді пенсійного фонду, стаж роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі Список №2), складає 9 років 3 місяці 27 днів, який розрахований за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загально обов`язкового соціального страхування, оскільки організація розміщується на тимчасово окупованій російською федерацією, за виключенням періодів в яких відсутня інформація про атестацію. 15.05.2025 позивач повторно звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV. Задля роз`яснення відмови до відповіді була долучена копія рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.05.2025 р. №90. Позивач вбачає пряме ігнорування наданих документів для розрахунку стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Запорізькій області); витребувано докази по справі.

11.08.2025 третя особа подала пояснення, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач звернулася за місцем реєстрації до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто відповідачем, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням позивачем пенсійного віку та відсутності необхідного пільгового стажу. За результатами розгляду заяви, до пільгового стажу зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки позивачем не надано накази про атестацію робочих місць за всі періоди. Крім того, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1989 року по 29.06.1992 року, оскільки, позивачем не надано оригінали документів, довідки щодо підтвердження зазначеного періоду позивачем до органів Пенсійного фонду - не надавались. Вважає, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.

18.08.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 15.05.2025 позивачка звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058-IV. Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на ГУ ПФУ у Вінницькій області для опрацювання. За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, доданих до неї документів та наявних у Пенсійному фонді України відомостей, органом Пенсійного фонду встановлено наступне. Так, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1989 року по 29.06.1992 року, згідно сканованої ксерокопії диплома серії НОМЕР_2 від 30.06.1992 року, оскільки для підтвердження даної копії не долученого оригінал. Отже, страховий стаж позивача склав 32 роки 0 місяців 26 днів. Водночас, пільговий стаж позивача зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки організація розміщується на тимчасово окупованій території, за виключенням періодів в яких відсутня інформація про атестацію робочих місць. Отже, пільговий стаж позивача за списком №2 склав 9 років 3 місяці 27 днів. За таких обставин, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058-IV, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу необхідної тривалості та недосягненням пенсійного віку визначеного ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV (55 років). Просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.05.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі-Порядок 22-1), з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

За принципом екстериторіальності заява позивача від 15.05.2025 розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення від 23.05.2025 № 90 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

За змістом рішення зазначено, що вік заявника 51 років. Стаж особи становить 32 роки 0 місяців 26 днів. За наявними документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1989 по 29.06.1992, згідно сканованої ксерокопії диплома серії НОМЕР_2 від 30.06.1992, оскільки для підтвердження даної копії не долучено оригінал. Стаж заявника на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 становить 9 років 3 місяці 27 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви пільговий стаж зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки організація розмішується на тимчасово окупованій російською федерацією, за виключенням періодів в яких відсутня інформація про атестацію робочих місць. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку 55 років та відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок (абзац 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абзац 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів, в яких відсутня інформація про атестацію робочих місць, суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У пункті 4.3 Порядку № 383 визначено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637 (п. 10 Порядку № 383).

Слід зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації), які розроблені відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №422).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

За змістом п. 4 Порядку № 442 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) та пп. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Так, згідно з записами №№ 1-9 трудової книжки НОМЕР_3 від 22.07.1992 вбачається, що позивач у період з 20.07.1992 по 23.10.2017 безперервно працювала на шахті «Піонер» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» на посадах учень машиніста конвеєра, машиністом конвеєра 2 розряду, апартником вуглезбагачення.

Наведене також підтверджується Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 09.02.2024 року № 1/150, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», у якій, наявна інформація про те, що позивач дійсно працювала на шахті «Піонер»; за період з 20.07.1992 (наказ №95/л від 22.07.1992) по 31.08.1992 виконувала гірничі роботи за професією: учень машиніста конвеєра з повним робочим днем, з оплатою згідно тарифної ставки машиніст конвеєра дільниці «ОФ», що передбачено Списком №2, розділом 1, підрозділом 1, пункт а, код КП 2010100а-13777. Стаж: 00 років, 01 місяців, 11 днів; за період з 01.09.1992 (наказ №937 від 21.09.1992) по 31.10.2001 виконувала гірничі роботи за професією: машиніст конвеєра з повним робочим днем, дільниці «ОФ», що передбачено Списком №2, розділом 1, підрозділом 1, пункт а, код КП 2010100а-16249. Стаж: 09 років, 02 місяців, 00 днів ; за період з 01.11.2001 (наказ №153/л від 05.11.2001) по 22.10.2017 виконувала гірничі роботи за професією: апаратник вуглезбагачення з повним робочим днем, дільниці «ОФ», що передбачено Списком №2, розділом 1, підрозділом 1. Стаж: 15 років, 11 місяців, 21 день.

Підстава для видачі: особові картки ф. П-2 звільнених працівників ш. «Піонер» у 2017 р., накази по шахті, контрольні табелі спуску-виїзду в шахту, особовий рахунок №3628.

Атестація робочих місць за сп. №2: наказ №83/ОТ від 29.12.1994, №4/ОТ від 05.01.2000, №49/ОП від 28.03.2005, №98/ОП від 28.12.2009, №542 від 26.12.2014.

Судом встановлено, що відповідач зарахував до пільгового стажу позивача вказані періоди частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з посиланням на те, що організація розмішується на тимчасово окупованій російською федерацією території, за виключенням періодів в яких відсутня інформація про атестацію робочих місць.

З розрахунку пільгового стажу позивача, наданого до матеріалів справи, судом встановлено, що до пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 20.07.1992 по 31.12.1998, з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2011 по 30.09.2011, з 01.02.2012 по 28.02.2014, з 01.04.2014 по 31.07.2014, з 28.01.2015 по 31.10.2016, з 01.12.2016 по 28.02.2017, з 01.10.2017 по 22.10.2017.

Водночас, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку 1 або Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

На переконання суду, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №422 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Відповідний правозастосовний підхід є усталеним у національній судовій практиці у відповідній сфері правовідносин та відображений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, а також постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України, не може бути поставлено у залежність від дій чи бездіяльності осіб, уповноважених на видачу уточнюючої довідки та документів, необхідних для підтвердження пільгового стажу.

Крім того, у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах позивача, пенсійний орган мав право на реалізацію повноважень, наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.

Наведене узгоджується з принципами адміністративної процедури, унормованими Законом України «Про адміністративну процедуру», відповідно до яких адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи (стаття 8); адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт; негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими (стаття 11); адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи (стаття 16).

Разом із тим, відповідач не надав доказів вчинення відповідної перевірки відомостей трудової книжки позивача у разі наявності сумнівів в їх достовірності.

Крім того, відповідачем порушено гарантії права позивача на участь в адміністративному провадженні, які визначені статтею 17 Закону України «Про адміністративну процедуру» та передбачають, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.

Водночас, позивачу не було надано можливості надати пояснення та/або заперечення для прийняття спірного рішення, яке негативно вплинуло на право позивача на пенсійне забезпечення, оскільки відповідач взагалі не повідомляв позивача про адміністративне провадження за його заявою, а також щодо змісту його прав та обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права суд враховує, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Оскільки судом встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача на Списком №2 у повному обсязі період роботи з 20.07.1992 по 22.10.2017 на шахті «Піонер» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 відповідні періоди трудової діяльності.

Позивачем таких позовних вимог не заявлено, а тому суд вбачає наявність сукупності підстав для виходу за межі позовних вимог для належного та ефективного захисту прав позивача у спірних правовідносинах.

Водночас, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-VІ є необґрунтованим.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу було відмовлено в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, а також у зв`язку з недосягненням віку 55 років, встановленого ч. 2 ст. 114 Закону №1058-VІ.

Суд зазначає, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вік заявника складав 51 років, отже, на момент звернення до відповідача із заявою позивачка не досягла пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 01 червня 2022 року у справі №990/81/22, зазначила, що під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини.

Суд звертає увагу, що позовна заява не містить жодних аргументів (підстав позову), якими було б обґрунтовано незгоду зі спірним рішенням саме в частині посилання відповідача на недосягнення позивачем пенсійного віку 55 років, а також не містить жодних доводів щодо наявності у позивача права на отримання відповідного виду пенсії до настання цього віку.

При цьому, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, позивач наполягає на тому, що має право на пільгову пенсію саме на підставі частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями самостійно визначати підстави та предмет позову відмінні від тих, які вказав позивач у позовній заяві, оскільки це суперечить меті та завданням адміністративного судочинства, а також не узгоджується з принципами, закріпленим у статті 9 КАС України.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 20.07.1992 по 22.10.2017 у повному обсязі відповідно до Довідки від 09.02.2024 року № 1/150, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ».

Разом із тим, суд враховує, що обчислення стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок стажу роботи, а також встановлювати його достатність для призначення відповідного виду пенсії.

Отже з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 15.05.2025 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок суду про наявність підстав для часткового задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23 травня 2025 року № 90 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 20.07.1992 по 22.10.2017 у повному обсязі, відповідно до Довідки від 09.02.2024 року № 1/150, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 15.05.2025, подану ОСОБА_1 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, місцезнаходження: 21102, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; .

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б; .

Повне судове рішення складено 08.10.2025.

Суддя М.О. Семененко