Справа № 138/731/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 138/731/25 Головуючий у 1-й інстанції: Холодова Т.Ю.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

08 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1085 від 30.12.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. та закриття провадження у справі.

Водночас, позивач просив поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.03.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду та залишено позовну заяву без руху. При цьому, позивачу надано десятиденний строк для подання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення процесуального строку.

В подальшому ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2025 року позовну заяву повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив ухвалу суду від 01.04.2025 року в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, ч. 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 286 КАС України визначено, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,-протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, ст. 289 КАС України визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Як вже зазначено вище, строк звернення до суду відповідно до ч.2 ст.122 КАС України обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути:

- день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи;

- день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує;

- день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії;

- день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо:

- особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені;

- рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання;

- про порушення її прав знали близькі їй особи.

При цьому, застосоване у ч.2 ст.122 КАС України словосполучення «повинна була дізнатися» не є тотожнім за змістом словосполученню «мала можливість дізнатися».

Так, обгрунтовуючи поважність причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивач відзначив про те, що він не був присутній під час розгляду адміністративної справи, що мало місце 30.12.2024 року, оскільки перебував у відрядженні, а відповідачем копія оскаржуваної постанови йому засобами поштового зв`язку не направлялась. При цьому, про оскаржувану постанову він дізнався лише 12.03.2025, отримавши засобами поштового зв`язку постанову Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження № 77379977 від 04.03.2025 про примусове виконання постанови № 1085 від 30.12.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з позивача на користь держави штрафу в розмірі 34000 грн.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач особисто отримав протокол № 452 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якого дізнався про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення - о 10 год. 00 хв. 30.12.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ., а тому був обізнаний про факт прийняття відповідачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також, суд відзначив, що позивач не підтвердив наявність об`єктивних причин, що унеможливили його присутність під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення або ж дізнатись про результати її розгляду у період з 30.12.2024 року по день звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку вказаній позицію суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, приписами ч. 1 ст. 285 КУпАП чітко відзначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Наразі, матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вказаних приписів та направлення на адресу позивача засобами поштового зв`язку постанови у справі про адміністративне правопорушення №1085 від 30.12.2024 року, оскільки остання була винесена без присутності позивача.

Той факт, що позивачем було особисто отримано примірник складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення №452 від 25.12.2024 року, де вказана дата розгляду справи про адміністративне правопорушення, не свідчить про те, що саме 25.12.2024 року може вважатися датою, в яку позивач дізнався або повинен був дізнатися про винесення спірної постанови, оскільки приписи ст.285 КУпАП зобов`язують відповідача довести до відома позивача суть та зміст спірної постанови, яка винесена без присутності позивача, шляхом направлення її позивачу поштою, а не лише повідомити про дату розгляду справи.

В даному випадку, колегія суддів резюмує, що оскільки оскаржувана постанова була винесена без присутності позивача, докази її вручення та/або направлення позивачу поштою відсутні, а єдиною датою, з якою пов`язується можливість позивача дізнатися про зміст оскаржуваної постанови, є 12.03.2025 року (день отримання постанови про відкриття виконавчого провадження), а тому 10 денний строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення №1085 від 30.12.2024 має обчислюватися саме з 12.03.2025 року.

При цьому, судова колегія критично оцінює посилання суду першої інстанції на факт не доведення позивачем інсування об`єктивної неможливості бути присутнім під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що мало місце 30.12.2024 року, оскільки дане питання не є предметом розгляду на етапі вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом. Оцінку вказаному питанню слід надавати вже під час розгляду справи по суті.

Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

В контексті викладеного, слід вказати і на правову позицію Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Отже, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви без розгляду. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вбачає наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 01.04.2025 року, і як наслідок, направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття позовного провадження відповідно до ч.3 ст.312 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі скасувати.

Справу направити до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.