Справа № 160/25421/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25421/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №160/25421/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними нарахування та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф- 438511-53 від 25.01.2022 на суму 17 857,84 грн, визнати неправомірною (протиправним) інші можливі суми нарахування та боргу (недоїмки) з дати реєстрації як фізичної самозайнятої особи; вийти суд за межі позовних вимог для повного захисту позивача від протиправних дій відповідача;

- зобов`язати відповідача відкоригувати в картці платника податків помилково та незаконно нарахований борг по ЄСВ шляхом списання та видалення із ІКП нарахованих сум наведених в позові у розмірі 17 857,84 грн; відкликати по цим сумам вимогу з виконавчої служби НВДВС Дніпропетровської області; заборонити в подальшому нарахування та відображати в ІКП протиправних сум по ЄСВ згідно закону; визнати дії відповідача також протиправними посилання на якусь там програму є на погляд позивача хибними та не відповідають прямим нормам основного закону; винести окрему ухвалу до ДФС України по обставинам порушення прав позивача для відповідного реагування на місцях;

- зобов`язати зняти позивача з обліку як по сплаті ЄСВ, так і як самозайняту особу (з огляду, що жодного обов`язку при наведених обставинах в позові ставати на такий облік у 2011 році у нього не було, на той час він був найманим працівником і групі інвалідності та пенсіонером);

- заборонити відповідачу-1 та його структурним підрозділам та філіалам нараховувати та стягувати з позивача ЄСВ з дати постановки його на облік як самозайнятої особи-пенсіонера (при відсутності доходу від цієї діяльності по факту нуль по цей час та її не вів та не веде), грошових коштів крім пенсії не має, діяльність адвоката (юридичної або іншої не веде та не вів про це не раз наголошував ) по цей час не веде, від неї доходів не мав та не має, наголошує в котрий раз;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зняти позивача як інваліда 3 групи, пенсіонера та отримує пенсію по інвалідності, з обліку по сплаті ЄСВ згідно його звернень та заяв, платити його не зобов`язаний в силу закону та доходів нуль від діяльності, яку не вів та не веде;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 (Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) м. Новомосковськ), щодо не вручення ОСОБА_1 по цей час вимоги фіскального органу за 2022 рік, при цьому відкриття виконавчого провадження без її вручення та не направлення усіх постанов виконавчого провадження, не ознайомлення з виконавчим провадженням та усіма документами по цей час, тощо, що стосується оспорюваної вимоги відповідача-1 за 2022 рік, не зняття повного арешту з рахунку на який надходять пенсійні виплати;

- зобов`язати відповідача-2 зняти арешт повністю з виплат так і з арештованого майна (квартири, інше) ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-3 (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ) щодо тривалого не направлення ОСОБА_1 довідки за повний 2023 рік для надання до суду згідно заяви ОСОБА_1 за 01.01.2024 рік та повторної заяви з виключенням з обліку по ЄСВ направленої пізніше у 2024 році, також направлених цьому відповідачу засобами Укрпошти;

- визнати протиправними дії відповідачів 1,2,3 та бездіяльність шляхом створення штучних перешкод (не надання документів, довідок, тощо) в доступі до суду;

- зобов`язати відповідача-3 направити на адресу ОСОБА_1 довідку за повний 2023 рік, щодо його пенсії для подальшого надання її до суду, зокрема та відповіді на заяви ОСОБА_1 до них, щодо зняття з обліку по сплаті ЄСВ, тощо;

- стягнути з кожного із відповідачів 1,2,3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду по 2000000 грн (за рахунок їх бюджетних асигнувань);

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у цій справі закрито провадження з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 236 КАС України. За висновком суду, предмети спору у справах №160/25421/23 та №160/31924/23 мають тотожній характер спірних правовідносин, суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин; ідентичні об`єкт і предмет правового регулювання; позивачем заявлені однакові позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті).

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій позивач просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обгрунтовуючи свої доводи, апелянт наполягає на тому, що він не отримував рішення суду апеляційної інстанції по справі № 160/31924/23 і при отриманні, буде його оскаржувати в касаційному порядку. Також зазначив, що предмет спору однаковий, але обставини, дати, підстави та провадження виконавців різні, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі № 160/25421/23.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду про закриття провадження у справі № 160/25421/23 залишити без змін. Відзив обгрунтовує тим, що На виконання рішення ДОАС по справі 160/31924/23 здійснено коригування в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 по коду бюджетної класифікації 71040000 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної вимогою від 25.01.2022 року №ф-438511-53 в розмірі 17857,84 грн. Знято з обліку як платника ЄСВ з 29.03.2011. Після винесення судом першої інстанції ухвали про закриття провадження у справі № 160/25421/23 на підставі ч.2 ст. 239 КАС України, позивач подав апеляційну скаргу, намагаючись відновити паралельний розгляд справи, яка фактично вже розглянута по суті спору іншим судовим рішенням. Враховуючи, що на час направлення апеляційної скарги судом вже було розглянуто справу по суті та прийнято остаточне рішення, яке набрало законної сили, ухвала ДОАС від 31.01.2025 про закриття провадження у справі № 160/25421/23 є законною та обґрунтованою. Стосовно посилання в апеляційній скарзі від 24.02.2025 на необізнаність стосовно розгляду справи №160/31924/23 до 17.02.2025 Головне управління зазначило, що при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості ознайомитись з текстом постанови ТААС від 19.12.2024 по справі №160/31924/23, проте таким правом не скористався, що вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника щодо результатів своєї судової справи.

Апеляційну скаргу колегією суддів Третього апеляційного адміністративного суду розглянуто за правилами, встановленими ст.311 КАС України у письмовому провадженні.

Дослідивши обставини справи та підстави для апеляційного перегляду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як встановив суд першої інстанції, 26.08.2024 Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №160/31924/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення моральної шкоди, визнання відсутності повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Цим рішенням суд адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення моральної шкоди, визнання відсутності повноважень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково; визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-438511-53 від 25.01.2022 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 17857,84 грн; зобов`язав Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язав Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зняти з 28.03.2011 року позивача з податкового обліку, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичну особу, яка провадить незалежну професійну діяльність; визнав протиправною бездіяльність Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження №74079124; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

У цьому рішенні вказано, що 21.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1), Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-3), в якому просить:

- визнати протиправними нарахування, саму вимогу, як незаконну (протиправну), тощо та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф-438511-53 від 25.01.2022 р., на суму 17857,84 грн.;

- зобов`язати відповідача-1 (ГУ ДПС у Дніпропетровській області) відкоригувати в картці платника податків ОСОБА_1 помилково, протиправно та незаконно нарахований борг по ЄСВ шляхом списання та видалення із ІКП нарахованих ОСОБА_1 сум наведених в позові у розмірі 17857,84 грн;

- зобов`язати відповідача-1 зняти ОСОБА_1 з обліку як по сплаті ЄСВ так і як самозайняту особу;

- заборонити відповідачу-1 та його структурним підрозділам та філіалам нараховувати та стягувати з ОСОБА_1 ЄСВ;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_1 як інваліда 3 групи пенсіонера та отримує пенсію по інвалідності з обліку по сплаті ЄСВ та як самозайняту особу згідно звернень ОСОБА_1 як усно, так і письмово в подальшому та заяв за 2022-23 роки;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 (Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) м. Новомосковськ), щодо не вручення ОСОБА_1 по цей час вимоги фіскального органу за 2022 рік, при цьому відкриття виконавчого провадження без її вручення та не направлення усіх постанов виконавчого провадження, не ознайомлення з виконавчим провадженням та усіма документами по цей час, тощо, що стосується оспорюваної вимоги відповідача-1 за 2022 рік, не зняття повного арешту з рахунку на який надходять пенсійні виплати;

- зобов`язати відповідача-2 зняти арешт повністю з виплат так і з арештованого майна (квартири, інше) ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-3 (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ) щодо тривалого не направлення ОСОБА_1 довідки за повний 2023 рік для надання до суду згідно заяви ОСОБА_1 за 01.01.2024 рік та повторної заяви з виключенням з обліку по ЄСВ направленої пізніше у 2024 році, також направлених цьому відповідачу засобами Укрпошти;

- визнати протиправними дії відповідачів 1,2,3 та бездіяльність шляхом створення штучних перешкод (не надання документів, довідок, тощо) в доступі до суду;

- зобов`язати відповідача-3 направити на адресу ОСОБА_1 довідку за повний 2023 рік, щодо його пенсії для подальшого надання її до суду, зокрема та відповіді на заяви ОСОБА_1 до них, щодо зняття з обліку по сплаті ЄСВ, тощо.

- стягнути з кожного із відповідачів 1,2,3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду по 3000000 (три мільйона грн. за рахунок бюджетних асигнувань на їх утримання);

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів 1,2,3 щодо тривалого не направлення ОСОБА_1 по цей час або вручення вимоги від 25.01.2022 року фіскального органу відповідачами 1 та 2 також по цей час для надання цього документа до суду;

- зобов`язати відповідачів 1 та 2 вручити ОСОБА_1 копію вимоги фіскального органу від 25.01.2022 року №Ф-438511-53;

- визнати відсутність повноважень (по ЄСВ, його адмініструванні, нарахуванні, тощо) у відповідача-1, згідно прямих норм основного закону, зокрема ст. ст. 8,19 та інших цього закону, а також норм Європейської конвенції з прав людини, зокрема ст.ст. 6,8,13 та практики Європейського суду з прав людини;

- визнати відсутність повноважень у відповідача-2 (Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) згідно прямих норм основного закону зокрема ст. ст. 8,19 та інших норм цього закону проводити будь-які (жодної виконавчої дії), тощо без вручення ОСОБА_1 оспорюваної вимоги податкової за 25.01.2022 року, а також тривалого не ознайомлення ОСОБА_1 з усіма документами виконавчого провадження з 2022 року по цей час (протиправна бездіяльність цього відповідача 2 порушення прямих норм Конституції України ст.ст. 55, 56, 60) неознайомлення ОСОБА_1 з його правами як сторони виконавчого провадження по цей час (тривала протиправна бездіяльність відповідача 2);

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог в уточненій позовній заяві позивач посилався на те, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2022 року № Ф-438511-53 на суму 17857,84 грн. є протиправною та такою, що прийнята всупереч приписів чинного законодавства України. Зазначив, що є пенсіонером та з 2002 року інвалідом ІІІ групи, проте, відповідачем-1 при формуванні спірної вимоги не враховано положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким встановлено, що особи з інвалідністю звільняються від сплати єдиного внеску. Звернув увагу, що перебував на обліку як самозайнята особа, оскільки отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2275 від 21.03.2011 року, однак з 2011 по травень 2012 року був найманим працівником учбового закладу в м. Новомосковськ, який сплачував за нього страхові внески та адвокатською діяльністю ніколи не займався, доходів не мав, про що подавав звіти. Жодних повідомлень від податкової служби про наявність будь-якої заборгованості не отримував, спірна вимога відповідачами йому не направлялась, що свідчить, на його думку, про протиправну бездіяльність цих органів. Також зауважив, що лише 07.06.2022 року після накладення арешту на кошти він дізнався, що державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрите виконавче впровадження про стягнення з нього боргу на підставі оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2022 року № Ф-438511-53 в сумі 17857,84 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі №160/31924/23 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року в адміністративній справі №160/31924/23 залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року в адміністративній справі №160/31924/23 залишено без змін.

Таким чином, рішення у справі №160/31924/23 в силу ч.2 ст.255 КАС України набрало законної сили 19.12.2024.

Як зазначено, вище у справі №160/25421/23 позивач просить суд:

- визнати протиправними нарахування та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф- 438511-53 від 25.01.2022 на суму 17 857,84 грн, визнати неправомірною (протиправним) інші можливі суми нарахування та боргу (недоїмки) з дати реєстрації як фізичної самозайнятої особи; вийти суд за межі позовних вимог для повного захисту позивача від протиправних дій відповідача;

- зобов`язати відповідача відкоригувати в картці платника податків помилково та незаконно нарахований борг по ЄСВ шляхом списання та видалення із ІКП нарахованих сум наведених в позові у розмірі 17 857,84 грн; відкликати по цим сумам вимогу з виконавчої служби НВДВС Дніпропетровської області; заборонити в подальшому нарахування та відображати в ІКП протиправних сум по ЄСВ згідно закону; визнати дії відповідача також протиправними посилання на якусь там програму є на погляд позивача хибними та не відповідають прямим нормам основного закону; винести окрему ухвалу до ДФС України по обставинам порушення прав позивача для відповідного реагування на місцях;

- зобов`язати зняти позивача з обліку як по сплаті ЄСВ, так і як самозайняту особу (з огляду, що жодного обов`язку при наведених обставинах в позові ставати на такий облік у 2011 році у нього не було, на той час він був найманим працівником і групі інвалідності та пенсіонером);

- заборонити відповідачу-1 та його структурним підрозділам та філіалам нараховувати та стягувати з позивача ЄСВ з дати постановки його на облік як самозайнятої особи-пенсіонера (при відсутності доходу від цієї діяльності по факту нуль по цей час та її не вів та не веде), грошових коштів крім пенсії не має, діяльність адвоката (юридичної або іншої не веде та не вів про це не раз наголошував) по цей час не веде, від неї доходів не мав та не має, наголошує в котрий раз;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зняти позивача як інваліда 3 групи, пенсіонера та отримує пенсію по інвалідності, з обліку по сплаті ЄСВ згідно його звернень та заяв, платити його не зобов`язаний в силу закону та доходів нуль від діяльності, яку не вів та не веде;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 (Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) м. Новомосковськ), щодо не вручення ОСОБА_1 по цей час вимоги фіскального органу за 2022 рік, при цьому відкриття виконавчого провадження без її вручення та не направлення усіх постанов виконавчого провадження, не ознайомлення з виконавчим провадженням та усіма документами по цей час, тощо, що стосується оспорюваної вимоги відповідача-1 за 2022 рік, не зняття повного арешту з рахунку на який надходять пенсійні виплати;

- зобов`язати відповідача-2 зняти арешт повністю з виплат так і з арештованого майна (квартири, інше) ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-3 (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ) щодо тривалого не направлення ОСОБА_1 довідки за повний 2023 рік для надання до суду згідно заяви ОСОБА_1 за 01.01.2024 рік та повторної заяви з виключенням з обліку по ЄСВ направленої пізніше у 2024 році, також направлених цьому відповідачу засобами Укрпошти;

- визнати протиправними дії відповідачів 1,2,3 та бездіяльність шляхом створення штучних перешкод (не надання документів, довідок, тощо) в доступі до суду;

- зобов`язати відповідача-3 направити на адресу ОСОБА_1 довідку за повний 2023 рік, щодо його пенсії для подальшого надання її до суду, зокрема та відповіді на заяви ОСОБА_1 до них, щодо зняття з обліку по сплаті ЄСВ, тощо;

- стягнути з кожного із відповідачів 1,2,3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду по 2000000 грн (за рахунок їх бюджетних асигнувань);

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Отже, позовні вимоги у справах №160/25421/23 та №160/31924/23 стосуються визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф- 438511-53 від 25.01.2022 на суму 17 857,84 грн; зобов`язання ГУ ДПС відкоригувати в картці платника податків помилково та незаконно нарахований борг по ЄСВ шляхом списання та видалення із ІКП нарахованих сум, наведених в позові, у розмірі 17 857,84 грн; зобов`язання зняти позивача з обліку як по сплаті ЄСВ; стягнення моральної шкоди у різних сумах, що є похідною вимогою, а також протиправною бездіяльністю органів державної виконавчої служби, пов`язаної з виконанням цієї вимоги.

Таким чином, із заявлених позовних вимог у межах справ №160/25421/23 та №160/31924/23 вбачається тотожній характер спірних правовідносин; суб`єктний склад учасників відносин та зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) не змінювався; об`єкт і предмет правового регулювання ідентичні; матеріально-правове регулювання спірних правовідносин на час виникнення спірних правовідносин та умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин) - однакові.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15).

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає безпідставними твердження позивача про звернення з новим позовом з інших підстав, оскільки різне обґрунтування позивачем одних і тих самих позовних вимог в адміністративних справах не свідчить про наявність іншого позову у розумінні КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі №580/2623/19.

Слід зазначити, що оскаржувана вимога ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф- 438511-53 від 25.01.2022 на суму 17 857,84 грн за своєю правовою природою є індивідуальним актом. ЇЇ законність була предметом спору в адміністративній справі 160/31924/23.

Предметом позову у даній справі є також законність вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф- 438511-53 від 25.01.2022 на суму 17 857,84 грн та похідні вимоги.

Частиною 1 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Принципом «res judicata» (юридичної (правової) визначеності) визначено, зокрема, якщо справу уже вирішено судом, вдруге заявляти тотожний адміністративний позов не можна.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на необхідність дотримання на рівні національного судочинства принципу «res judicata», наголошуючи, що жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.

При цьому, суд, контролюючи дотримання адміністративним органом норм і правил, теж обмежений приписами Кодексу адміністративного судочинства України, який є тим законом, що визначає повноваження суду та порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Статтею 5 КАС України визначено право на звернення до суду та способи судового захисту, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

Так, чинне законодавство чітко визначає процесуальні наслідки визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 та пунктом 2 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову щодо оскарження акту індивідуальної дії суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Тобто, для акта індивідуальної дії, який визнано протиправним, єдиним імперативним (безальтернативним) наслідком є обов`язкове його скасування, адже залишення чинним протиправного рішення суб`єкта владних повноважень після застосування заходів судового контролю є алогізмом.

Таким чином, на переконання апеляційного суду судовий захист порушеного права чи інтересу може бути здійснено в спосіб, який передбачений законом.

Колегія суддів зазначає, що зміна позивачем формулювання позовних вимог та наведення ніби-то нових аргументів на їх обґрунтування, не змінюють суті спірних правовідносин, якими обумовлений предмет спору.

Позивач, формулюючи у справах №160/25421/23 та №160/31924/23 по різному одні і ті ж самі позовні вимоги, предметом яких є скасування вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф- 438511-53 від 25.01.2022 на суму 17 857,84 грн, штучно створює умови ніби-то нових підстав позову.

Разом з цим, необхідно зауважити, що при заміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою або при виділенні з позову, який уже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов тотожність предмета позову зберігається.

Тобто, у справі №160/25421/23 та №160/31924/23 сторони, предмети та підстави позовів є тотожними, відмінність полягає лише в тому, що в цій справі позивач перефразував позовні вимоги, оскарживши законність вимоги про сплату боргу.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2019 року у справі №9901/364/19.

Відповідно до частини 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається вимогами на власний розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обираючи спосіб захисту порушеного права у справах №160/25421/23 та №160/31924/23, позивач використав конструкцію п.2 ч.1 ст.5 КАС України щодо однакового предмета позову (оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки)), що вирішено судом у справі №160/31924/23.

Більш того, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надало докази виконання рішення суду справі № 160/31924/23, а саме: відсутність станом на 31.01.2025 року боргу у позивача з ЄСВ, а також, зняття його з реєстрації як платника ЄСВ

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про тотожність сторін, предмету та підстав позову між справами №160/25421/23 та №160/31924/23, оскільки вони виникли між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження у справі №160/25421/23.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Доводи апелянта щодо неотримання ним рішення по справі № 160/31924/23 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі № 160/25421/23.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Суд вважає, що ним надано відповідь на всі доводи апеляційної скарги, які можуть вплинути на правильність розгляду цієї справи на стадії апеляційного перегляду судового рішення.

Керуючись ст.ст.19, 238, 242, 308, 315, 316, 325, 328-329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №160/25421/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова