Справа № 400/3642/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3642/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Сергія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року, прийняте у складі суду судді Ярощук В.Г. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просила суд:

- визнати неправомірним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.10.2024 № 73 про відмову в зарахуванні страхового пільгового стажу за Списком №2 за періоди роботи з 18.07.2003 по 02.01.2012, з 09.11.2016 по 18.06.2019 та призначені позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового пільгового стажу за Списком №2 за періоди роботи з 18.07.2003 по 02.01.2012, з 09.11.2016 по 18.06.2019 та повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії від 02.10.2024.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.10.2024 № 73. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, адвокат Пилипчук Сергій Валерійович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позивних вимог.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що результатом скасування судом незаконного рішення відповідача має бути саме відновлення права позивача, порушеного цим скасованим рішенням пенсійного органу, натомість суд першої інстанції дійшов висновку, що належним відповідачем в адміністративних справах щодо призначення (перерахунку, переведення) пенсій є орган Пенсійного фонду України, який здійснює пенсійні виплати пенсіонеру, тобто орган Пенсійного фонду України, на обліку якого перебуває пенсіонер. Апелянт вважає, що належним відповідачем в адміністративних справах щодо призначення (перерахунку, переведення) пенсій, як і в даній справі, є не той пенсійний орган, через який особа подала заяву та документи на призначення пенсії, не той пенсійний орган, на обліку якого перебуває пенсіонер, а саме той пенсійний орган, який було визначено за принципом екстериторіальності, саме той пенсійний орган, який здійснював розгляд поданої заяви та документів, саме той пенсійний орган, який прийняв протиправне рішення щодо відмови у призначенні заявнику пенсії, саме той пенсійний орган, який порушив права та інтереси пенсіонера, що і було, зокрема, предметом спору та розгляду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.10.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.10.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 73 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці та недосягненням пенсійного віку.

Рішення від 10.10.2024 № 73 прийнято про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу. Додатково зазначено, що відповідно наданих до заяви документів загальний страховий стаж складає 22 роки 2 місяців 4 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 9 років 8 місяців 12 днів. Не враховано до пільгового стажу з 18.07.2003 по 02.01.2012, з 09.11.2016 по 18.06.2019 на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими психіатричного відділення № 2, згідно з довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.02.2024 № 01-05вих/307-23, № 01-05вих/308-23.

Позивач оскаржує рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.10.2024 № 73 про відмову в призначенні пенсії як таке, що прийнято необґрунтовано та яке порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом необґрунтовано відмовлено позивачу в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 з підстав недосягнення нею пенсійного віку, що свідчить про протиправність рішення про відмову в призначенні пенсії. Крім того, суд, досліджуючи уточнюючі довідки від 18.02.2025 №1-03/28, встановив, що вони оформлені у відповідності до Порядку № 637 та містить всю необхідну інформацію про роботу позивача в умовах, що дають право на отримання пільгової пенсії, а отже така довідка має бути врахована пенсійним органом під час вирішення питання про призначення позивачці пільгової пенсії, а період роботи 18.07.2003 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 18.06.2019р., мають бути враховані до пільгового стажу за Списком №2.

Водночас, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач подавала заяву на призначення пенсії за вислугою років до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і вона проживає на території Дніпропетровської області, тому належним відповідачем в цій частині позовних вимог є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинно призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже було зазначено, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом необґрунтовано відмовлено позивачу в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 з підстав недосягнення нею пенсійного віку, що свідчить про протиправність рішення про відмову в призначенні пенсії. Крім того, суд, досліджуючи уточнюючі довідки від 18.02.2025 №1-03/28, встановив, що вони оформлені у відповідності до Порядку № 637 та містить всю необхідну інформацію про роботу позивача в умовах, що дають право на отримання пільгової пенсії, а отже така довідка має бути врахована пенсійним органом під час вирішення питання про призначення позивачці пільгової пенсії, а період роботи 18.07.2003 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 18.06.2019р., мають бути враховані до пільгового стажу за Списком №2.

В цій частині рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оскільки в апеляційній скарзі оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції в іншій частині.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає, що 02.10.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.10.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, визначеним за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 73 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (зокрема, щодо призначення, перерахунку і виплати пенсій) регулюються Законом № 1058-IV.

За змістом ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На виконання вимог ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22).

У подальшому, постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 до Порядку №22-1 внесено зміни (зазначені зміни набрали чинності 30.03.2021).

Відповідно до п. 1.1 розд. 1 «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку 22-1 (у вказаній редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з п. 4.1 розд. IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Положеннями абз. 2 - 3 п. 4.3 розд. IV Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 розд. IV Порядку № 22-1 після призначення/перерахунку пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, починаючи з 01.04.2021 на законодавчому рівні закріплено, що органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У межах даної справи, як було встановлено судом апеляційної інстанції, опрацювання заяви позивача з питання перерахунку пенсії здійснено за принципом екстериторіальності, що відповідало діючому на той час порядку приймання та розгляду таких заяв органами Пенсійного фонду України. Органом, відповідальним за розгляд по суті вказаної заяви та прийняття рішення за нею, був визначений Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, який і є належним відповідачем у межах даної справи.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2024 року по справі № 320/10744/21, та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу, що згідно вимог ч.3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Враховуючи викладене, для вирішення питання щодо заміни відповідача, у разі якщо суд вважав, що позов заявлений до неналежного відповідача, суд першої інстанції був зобов`язаний з`ясувати думку позивача з приводу заміни відповідача іншою особою, та у разі незгоди позивача на заміну відповідача, залучити цю особу як другого відповідача, що судом першої інстанції зроблено не було.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов`язань. Суд визнав, що вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавством (пункт 145 рішення).

Враховуючи положення статті 245 КАС України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційний суд наголошує, що відмова у задоволенні позову на підставі заявлення позову до неналежного відповідача, при наявності у суду першої інстанції процесуального обов`язку встановлювати склад учасників процесу та за необхідності замінювати сторону належним відповідачем є грубим порушенням норм процесуального права та порушенням права позивача на ефективний спосіб захисту, встановлений статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зобов`язання відповідача зарахувати до страхового пільгового стажу позивача за Списком №2 періоди роботи з 18.07.2003 року по 02.01.2012 року, з 09.11.2016 року по 18.06.2019 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії 02.10.2024 року забезпечить ефективний захист порушених прав позивача та належне вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову у відповідній частині.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, як встановлено судом, за подання апеляційної скарги, з урахуванням коефіцієнту 0,8 підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1453,44 грн. Таким чином, загальний розмір судових витрат у вигляді судового збору, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі складає 1453,44 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Сергія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 18.07.2003 року по 02.01.2012 року, з 09.11.2016 року по 18.06.2019 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії 02.10.2024 року.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені у суді апеляційної інстанції в розмірі 1453,44 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні сорок чотири копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко