Справа № 160/24681/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представника позивача представника відповідача Данилов А.В., Пирогов С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інноваційна компанія" ДЕВІРО" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
28 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інноваційна компанія" ДеВіРо" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/324/32-00-07-13, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 2 873 785,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 25% - 718 446,25 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/325/32-00-07-13, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 1 627 800,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що в прийнятих на підставі Акта перевірки від 29.04.2025 № 286/32-00-07-13/40006469, а саме: податковому повідомленні-рішенні Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/324/32-00-07-13, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 2 873 785,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 25% - 718 446,25 грн.; податковому повідомленні-рішенні Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/325/32-00-07-13, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 1 627 800,00 грн. наведено невірний розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях, який базується на загальній частці 88,14%, оскільки він включає операції за державними контрактами, які не підлягають коригуванню згідно з п. 199.1 ПК України. Застосування податковим органом загальної частки 88,14% є порушенням норм ПК України, а саме п.п. 4, 5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України; податковому повідомленні-рішенні від 27.05.2025 року №000/325/32-00-07-13 не зазначено порушення ст. 199 ПК України, як підставу зменшення суми бюджетного відшкодування, а зазначені лише п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ПКУ, які не стосуються розрахунку частки використання товарів у оподатковуваних операціях. Вказав, що податковим повідомленням-рішенням Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/324/32-00-07-13 застосовано штрафні санкції у розмірі 718 446,25 грн., тобто 25% на всю суму зменшення бюджетного відшкодування 2 873 785,00 грн. Зазначено, що вина позивача встановлена лише у частині завищення податкового кредиту на суму 405 896,02 грн., яка була включена до суми бюджетного відшкодування. А щодо іншої частини донарахування у розмірі 2 467 888,98 грн. вина не встановлена. Відтак, враховуючи зазначене, на думку позивача, контролюючий орган безпідставно керувався твердженням про те, що виключень щодо неврахування тих чи інших операцій ні ПКУ, ні Порядком № 21 не передбачено, не встановив вину вдонарахуванні у розмірі 2 467 888,98 грн., а тому, як наслідок, податкове повідомлення-рішення від 27.05.2025 року №000/325/32-00-07-13, податкове повідомлення-рішення №000/324/32-00-07-13 від 27.05.2025 року є незаконними, протиправними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
18.09.2025 року через систему "Електронний Суд" відповідачем було надано до суду відзив, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки від 29.04.2025 № 286/32-00-07-13/40006469, та зазначено, що за результатами аналізу матеріалів перевірки ТОВ «ВИРОБНИЧО-ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» встановлені факти та обставини, що підтверджують та доводять порушення платником податкового законодавства, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за лютий 2025 року на суму 4 501 585 грн. Вищезазначене призвело до порушення п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що в свою чергу призвело до порушення: абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено бюджетне відшкодування ПДВ заявлене ТОВ «ВИРОБНИЧО-ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» на рахунок платника у банку в декларації з ПДВ за лютий 2025 року в розмірі 2 873 785 грн; абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в лютому 2025 року в розмірі 1 627 800 гривень.
19.09.2025 року позивачем через систему "Електронний Суд" було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що положення статті 199 ПКУ не можуть бути застосовані до постачання продукції ТОВ «ВІК «ДЕВІРО» за державними контрактами, і що ТОВ «ВІК «ДЕВІРО» не включаючи операції за державними контрактами до розрахунку частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях ТОВ «ВІК «ДЕВІРО» діяло виключно керуючись нормами податкового законодавства, оскільки виключення щодо неврахування саме таких операцій при визначенні частки використання у оподатковуваних/ неоподатковуваних операціях передбачено п.п. 4,5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, а Порядок № 21 є підзаконним актом який визначає порядок застосування ст. 199 ПКУ, яка не може бути застосована у спірних відносинах.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 18.09.2025, із занесенням до протоколу судового засідання, відкладено слухання на іншу дату та призначено наступне судове засідання на 09:30 год. 23.09.2025.
В судовому засіданні 01.10.2025 представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Визначене призвело до порушення п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що в свою чергу призвело до порушення:
- абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено бюджетне відшкодування ПДВ заявлене ТОВ «ВИРОБНИЧО-ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» на рахунок платника у банку в декларації з ПДВ за лютий 2025 року в розмірі 2 873 785 грн;
- абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в лютому 2025 року в розмірі 1 444 859 гривень.
На сторінці 19 Акта перевірки від 29.04.2025 № 286/32-00-07-13/40006469, контролюючим органом було зазначено наступне: «Також, в ході проведення перевірки встановлено, що згідно із таблицею l додатка 5 «Розрахунок (перерахунок) частки використання товарiв/послуr, необоротних активiв в оподатковуваних операціях (Д5)» до декларації за грудень 2024 року, частка використання товарiв/ послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях складає 88,74 відсотка.
В ході проведення перевірки підприємством надано пояснення що частка використання товарів послуг в неоподатковуваних операціях, на якi нараховуються податковi зобов`язання, передбачені п. 199.1 ст. 199 Кодексу складає 5,25 вiдсотка. Розмiр зазначеної частки було застосовано для розрахунку даних, які містяться в таблиці 2 додатку 5 до податкової декларацiї з податку на додану вартість за грудень 2024 року.
У графах 4 i 5 таблиці 1 додатка 5 (Д5) зазначаються обсяги постачання (без ПДВ):
у графi 4 - загальний обсяг операцiй (сума значень рядкiв 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 2.3.1,2.3.2, 2.3.3,3, 5, 7.1, 7.2.1, 7.2.2 та 7.2.3 колонки А декларацiї та всiх уточюоючих розрахункiв);
у графi 5 обсяг оподатковуваних операцій (сума значень рядків 1.1., 1.2, 1.3, 2.1., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3, 3, 7.1., 7.2.1, 7.2.2 та 7.2.3 колонки А декларації та всіх уточнюючих розрахунків);
У графах 6 i 7 таблиці 1 додатка 5 (Д5) зазначається частка використання товарiв/послуг, необоротних активів (обчислюється у вiдсотках, з вiдповiдним округленням за загальновстановленими правилами до двох знаків пiсля коми);
у графi 6 - в оподатковуваних операцiях (визначається шляхом множення значення колонки 5 на 100 відсотків, поділене на значення колонки 4);
у графi 7 в неоподатковуваних операціях (визначається як різниця між 100 відсотками і значенням колонки 6).
За результатами підрахунку суми 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 2.3.1,2.3.2, 2.3.3, 3, 5, 7.1, 7.2.1, 7.2.2 та 7.2.3 колонки А декларації та всіx уточнюючих розрахункiв, загальний обсяг постачання складає 2 921 337 873 грн, що не відповідає фактичним даним таблицi 1 додатку 5 декларацiї за грудень 2024 року.
За результатами підрахунку суми 1.1, 1.2, 1.3, 2.1,2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3, 7.1, 7.2.1, 7.2.2 та 7.2.3 колонки А декларацiї та всiх уточнюючих розрахункiв, обсяг оподатковуваних операцiй складає 346 489 464 грн, що не вiдповiдає фактичним даним таблицi 1 додатку 5 декларацiї за грудень 2024 року.»
При цьому контролюючий орган на аркуші 20-21 Акта перевірки від 29.04.2025 № 286/32-00-07-13/40006469 посилається на наступні норми права і робить такі висновки:
«Вiдповiдно до пункту 199 .2 статi 199 роздiлу V ПКУ частка використання товарiв/послуг, необоротних активiв в оподатковуваних операцiях визначається у вiдсотках як вiдношення обсягів з постачання оподатковуваних операцiй (без урахування сум податку) за попереднiй календарний рiк до сукупних обсягiв постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцiй (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рiк. Визначена у процентах величина застосовуєтъся протятом поточного календарного року.
Зriдно з пiдпунктом 199.4 статтi 199 роздiлу V ПКУ платник податку за пiдсумками календарного року здiйснює перерахунок частки використания товарiв/послуr та необоротних активiв в оподатковуваних операцiях виходячи з фактичних обсягiв проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцiй.
Вiдповiдно до пункту 199.5 статтi 199 роздiлу V ПКУ частка використання товарiв/послуr, необоротних активiв в оподатковуваних операцiях, визначена з урахуванням норм пунктiв 199.2 - 199.4 cтaттi 199 роздiлу VПКУ, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань. зазначених у пункті 199.1 статтi 199 роздiлу V ПКУ. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань вiдображаютъся у податковiй декларацiї за останнiй податковий перiод року.
Вiдповiдно до встановленої форми додатка 6 у гpaфi 4 рядка 3.1 таблицi 1 зазначаєтъся загальний обсяг постачання (cyмa значень рядкiв 1. 1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 3, 5 та 7 колонки А декларацiї та всiх уточнюючих розрахункiв).
Отже, при визначенi частки використання товарiв/послуr, необоротних активiв в неоподатковуваних oпepaцiяx до загального обсягу постачання товарiв/послуr включаються всi оподатковуванi та неоподатковуванi операцiї з постачання товарiв/послуr. Виключень щодо неврахування тих чи iнших операцiй нi ПКУ, нi Порядком № 21 не передбачено.
У зв`язку з чим перевiркою встановлено, що пiдприємством невiрно визначено розрахунок (перерахунок) частки використання товарiв/послуг, необоротних активiв в оподатковуваних операціях, що призвело до заниження податкових зобов`язань на суму 3 555 845 rрн, що мало вплив на формування від`ємного значення (рядок 16.1. та вiдповiдно рядок 19 податкової декларацiї з ПДВ за лютий 2025 року) та на суму. заявлену до бюджетного вiдшкодування (рядок 20.2.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2025 року) докладнiше Додаток №10 до акту перевiрки. Зазначене призвело до порушення п. 1 ст. 199 ПКУ (Пропорцiйне віднесення сум податку до податкового кредиту) та п.п. 5 п. 3 роздiлу V Порядку № 21, що в свою чергу призвело до завищення задекларованого показника у рядку 16 декларації за лютий 2025 на 3 555 845 грн.
Перевiркою вiдображеного показнику у рядку 16 (колонка Б) податкової декларації з податку на додану вартiстъ «Від`ємне значення, що включаєъся до складу податкового кредиту поточного звiтного (податкового) перiоду» у сумi 160 829 282 грн. встановлено порушення п. 198.1, 198.2, ст. 198. п. 1 ст. 199 ПКУ (Пропорцiйне вiднесення сум податку до податкового кредиту) та п.п. 5 п. 3 роздiлу V Порядку No 21, що призвело до завищення задекларованого показника у рядку 16 декларації за лютий 2025 року на загальну суму 4 144 682 rрн, а саме:
рядок 16.1 - залишок вiд`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звiтного перiоду (рядок 21 попереднього звiтного перiоду), завищено на суму 4 144 682 грн при вiдображеннi в податковiй звiтностi за лютий 2025 року сум податку на додатну вартість, якi не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрi податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригуванняя до таких податкових накладних, включення до складу податкового кредиту суми податку на додатну вартiсть по податковим накладним/розрахункам коригування, якi зареєстровані з порушенням термiнiв реестрацiї та не підтвердженими первинними документами.
Перевiркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 16.1 (колонка Б) Декларацiї) встановлено його завищення у лютому 2025 року на 4 144 682 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації.
Вина ТОВ «ВИРОБНИЧО-ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» полягає у тому, що суб`єкт господарювання міг дотриматися правил і норм визначених Кодексом, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, за сукупністю обставин платник податків віднісся без належної обачності до вибору контрагентів, а відтак метою платника було отримання податкової «преференції». Платник податків створив формальний документообіг між кількома суб' єктами господарювання -контрагентами (відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність фактичних виробників (виконавців) по ланцюгу постачання тощо, наявна несплата, недекларування податків чи сплата в мінімальному обсязі по ланцюгу) задля мінімізації сплати податкових зобов`язань (формування податкового кредиту, що непідтверджений реально здійсненими операціями за рухом товару) тобто з усвідомленням настання шкідливих наслідків для бюджету. Вказані дії умисні, за сукупністю обставин, оскільки саме цей платник податків зменшив податкові зобов`язання на суму податкового кредиту сформованого по податковим накладним.»
Крім того, пунктами 3.3.3, 3.3.4 на сторінці 23, 24 Акта перевірки від 29.04.2025 № 286/32-00-07-13/40006469, контролюючим органом було встановлено наступне:
«3.3.3. … За результатами перевірки достовірності і правильності визначення суми відємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларацiї) встановлено завищення суми вiд`ємного значения, яка пiдлягае бюджетному вiдшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларацiї) у лютому 2025 року на 2 873 785 гривень внаслiдок завищення показника рядку 19 (колонка Б) Декларацiї (детальний опис в п. 3.2.6. Акту перевiрки).
3.3.4 … Таким чином під час перевірки правильності визначення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) перiоду встановлено її завищення у розмiрi 1 444 859 грн., внаслідок завищення показника рядку 19 та рядка 21 Декларації за лютий 2025 року.»
В запереченнях , поданих позивачем він наголошував на наступному: - «відповідно до п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України «звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України
4) товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини першої статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі», що класифікуються за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД:
ж) 8807 (тільки для частини для безпілотних літальних апаратів);
5) товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель».
Крім того, «у разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпунктів 4 і 5 цього пункту (в частині постачання товарів за державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель), положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій».
Таким чином, у разі постачання продукції ТОВ «ВІК «ДЕВІРО» за державними контрактами положення статті 199 ПКУ не застосовуються.»
Також зазначено, що «При заповненні Таблиці 1 Додатку 5 до податкової декларації за грудень 2024 року у графі 7 рядку 1 розраховується частка використання товарів/ послуг, необоротних активів у неоподаткованих операціях відповідно до п. п. 4 та 5 п.32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ, як в частині постачання товарів за державними контрактами з оборонних закупівель, на які не нараховуються податкові зобов`язання, передбачені п.199.1 ст.199 ПКУ так і в частині постачання товарів, на які нараховуються податкові зобов`язання, передбачені п.199.1 ст.199 ПКУ.»
Крім того, позивач посилається на Індивідуальну податкову консультацію №4360/ІПК/04-36-04-03-01 від 06.09.2024 року, якою ТОВ «ВІК «ДЕВІРО» керувалося та надало контролюючому органу «уточнену Таблицю 1 Додатку 5 де графи 4 та 7 розділені на графи 4а, 4б та 7а, 7б, в яких відображені, відповідно, окремо грошові та відсоткові обсяги неоподатковуваних операцій за державними контрактами (не нараховуються податкові зобов`язання) та неоподатковуваних операцій за іншими (недержавними) контрактами (нараховуються податкові зобов`язання).
Так, позивач зазначає, що «З огляду на викладене вище, частка використання товарів/послуг в неоподатковуваних операціях, на які нараховуються податкові зобов`язання, передбачені п.199.1 ст.199 ПКУ, складає 5,47 %.
Розмір зазначеної частки було застосовано для розрахунку даних, які містяться у Таблиці 2 Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2024 року (з урахуванням уточнюючих розрахунків).
Таким чином, грошові та відсоткові обсяги неоподатковуваних операцій за державними контрактами не враховуються у розрахунку частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних/ неоподатковуваних операціях саме тому, що до цих операцій не застосовуються положення ст.199 ПКУ»
Також, за результатами розгляду заперечень ТОВ «ВИРОБНИЧОІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» у відповіді Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.05.2025 №2025/32-00-07-08 було зазначено, таке: - «З урахуванням висновків постійної комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, перевіркою ТОВ «ВИРОБНИЧОІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» встановлені факти та обставини, що підтверджують та доводять порушення платником податкового законодавства, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за лютий 2025 року на суму 4 501 585 грн.
Вищезазначене призвело до порушення п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що в-свою чергу призвело до порушення:
абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено бюджетне відшкодування ПДВ заявлене ТОВ «ВИРОБНИЧОІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ «ДЕВІРО» на рахунок платника у банку в декларації з ПДВ за лютий 2025 року в розмірі 2 873 785 грн;
абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в лютому 2025 року в розмірі 1 627 800 гривень.».
За результатами перевірки Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято: 1) податкове повідомлення рішення від «27» травня 2025 року №000/324/32-00-07-13, яким застосовано штрафні санкції на підставі п. 109.1, п. 109.2, п. 109.3, ст. 109, п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України по встановленому порушенню п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, з урахуванням норм п. 44.1, ст. 44, п.п. «б» п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі: сума завищення бюджетного відшкодування 2 873 785 грн., штрафні (фінансові) санкції (штраф) 718 446,25 грн.; та 2) податкове повідомлення-рішення від «27» травня 2025 року №000/325/32-00-07-13, яким встановлено порушення п. 44.1 чт. 44, п. 198.1, 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, абз. в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість: сума завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 1 627 800 грн.
Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав скаргу Вих.№ 2703/06 від 06.06.2025 до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України №22182/6/99-00-06-01-03-06 від 31.07.2025 податкове повідомлення-рішення від 27.05.2025 №000/324/32-00-07-13, №000/325/32-00-07-13 залишено без змін.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення безпідставним та протиправним позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 134.1.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Статтею 199 Податкового кодексу України визначено пропорційне віднесення сум податку до податкового кредиту.

Судом установлено, що TOB «Виробничо-інноваційна компанія «ДЕВІРО» здійснює діяльність з виробництва та постачання продукції оборонного призначення, зокрема безпілотних літальних апаратів та їхніх частин, у тому числі на виконання державних контрактів (договорів).

Законом України Про внесення змін до підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період воєнного стану від 10 квітня 2023 року № 3019-IX (набрання чинності 03.05.2023) внесено зміни до Податкового кодексу України та пункт 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, відповідно до пп. «є», «ж» пп. 4, абзацу 9 пп. 5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України: «Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України:

4) товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини першої статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі», що класифікуються за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД:

є) 8806;

ж) 8807 (тільки для частини для безпілотних літальних апаратів);

5) товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель.

У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпунктів 4 і 5 цього пункту (в частині постачання товарів за державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель), положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.»

Отже, відповідно до п. 32 підрозд. 2 розд. ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), а також останнього абзацу п. 5 цього пункту, законом визначено особливості формування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Таким чином, законом прямо визначено, що положення ст. 199 Податкового кодексу України щодо визначення частки використання товарів/послуг в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях не поширюються на операції з постачання товарів за державними контрактами у сфері оборонних закупівель.

Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289) зі змінами Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, визначено порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість та затверджено Форму податкової декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість встановлена форма Розрахунку (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д5).

Аналіз положень наказу Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 свідчить, що Додаток 5 до декларації з ПДВ передбачає відображення усіх обсягів постачання (як оподатковуваних, так і звільнених від оподаткування), що узгоджується зі змістом ст. 199 Податкового кодексу України.

Однак, якщо норма Податкового кодексу України (пп.4 і 5 п.32 підрозд.2 розд. ХХ) прямо виключає застосування п.198.5 статті 198 та ст.199 до операцій за державними контрактами, то положення наказу Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (прийнятий раніше, на виконання попередньої редакції ст.199 Податкового кодексу України) у частині, яка передбачає включення до розрахунку частки використання в оподаткованих/неоподаткованих операціях оборонних постачань не підлягають застосуванню щодо операцій, прямо звільнених від такого розрахунку Податковим кодексом України.

Тобто, положення наказу Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 регулюють технічний порядок заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, є підзаконним нормативно-правовим актом та не може змінювати чи звужувати зміст норм Податкового кодексу України.

Суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Аналіз наведеного свідчить, що у випадку колізії між положеннями Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 застосуванню підлягають саме норми Кодексу, як акта вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 червня 2022 року у справі №520/2098/19 підтримала усталену позицію Верховного Суду про те, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, контролюючим органом застосовано положення наказу Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 у частині, що суперечить нормам Податкового кодексу України, а тому податкове повідомленні-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/325/32-00-07-13, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 1 627 800,00 грн. прийнято з порушенням закону, є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, слід зазначити, що відповідно до підпункту 58.1.1 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення містить:

1) суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок;

2) попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної (у випадках, передбачених цим Кодексом);

3) граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної;

4) попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк;

5) граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.

Відповідно до підпункту 58.1.2 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити:

1) обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого змісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо:

обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу I цього Кодексу письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

періоду (календарний день або місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення;

розрахунку суми податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість;

у разі якщо перевіркою виявлено факти заниження (ненарахування та/або неутримання) платником податків, у тому числі податковим агентом, податкових зобов`язань - додатково зазначається граничний строк сплати таких податкових зобов`язань, у тому числі за відповідні податкові (звітні) періоди, по яких виявлено таке заниження (ненарахування та/або неутримання);

надання або ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу;

нормативної підстави - посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої було зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків;

2) посилання на акт документальної перевірки;

3) детальний розрахунок штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів), у тому числі штрафних санкцій або пені, за порушення іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, а також посилання на норми цього Кодексу та/або іншого законодавства, відповідно до якого було зроблено такий розрахунок;

4) інформацію щодо наявності обставин, які відповідно до цього Кодексу пом`якшують, обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідач зазначив порушення позивачем вимог пп. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Разом з тим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містить посилань на порушення ст. 199 ПКУ, а підставою для його винесення зазначено норми ст. 198 ПКУ, які регулюють порядок формування податкового кредиту, але не стосуються порядку визначення частки використання в оподатковуваних/неоподатковуваних операціях.

А отже, таке податкове повідомленні-рішення прийнято з порушенням вимог статті 58 Податкового кодексу України є протиправним та підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 30 280,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №3645 від 26.08.2025.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь позивача судовий збір у сумі 30 280,00 грн.

Керуючись статтями: 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інноваційна компанія" ДЕВІРО" (вул. Сімферопольська, буд. 21, оф.308-А/3, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005; ІК в ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (просп. Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49031; ІК в ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/324/32-00-07-13, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 2 873 785,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 25% - 718 446,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.05.2025 року №000/325/32-00-07-13, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за лютий 2025 року на 1 627 800,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (просп. Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49031; ІК в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інноваційна компанія" ДЕВІРО" (вул. Сімферопольська, буд. 21, оф.308-А/3, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005; ІК в ) понесені позивачем судові витрати в сумі 30 280 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 жовтня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков