Справа № 380/19881/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/19881/24 пров. № А/857/25655/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (суддя Костецький Н.В., ухвалене в м. Львові 28.05.2025 р., повний текст складено 28.05.2025) у справі №380/19881/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

у вересні 2024 року, ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі відповідач), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: - визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с «Про особовий склад» в частині переміщення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно- раптової дії» (стрілецький) ГУНП; - визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарного стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області» в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби; - визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 16.09.2024 №595 о/с «Про особовий склад»; - поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП з 26 червня 2024 року; - стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.09.2024 по момент винесення рішення судом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с «Про особовий склад» в частині переміщення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно- раптової дії» (стрілецький) ГУНП. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарного стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області» в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 16.09.2024 №595 о/с «Про особовий склад». Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області з 26 червня 2024 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 17.09.2024 по 28.05.2025 в сумі 116450,84 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог законодавства. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 14268,68 грн. звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги покликаються на те, що переміщення поліцейських відноситься до питання проходження служби в поліції та стаття 65 Закону України «Про Національну поліцію» міститься у Розділі VII «Загальні засади проходження служби в поліції», відтак для оскарження від 25.06.2024 № 348 о/с наказу ГУНП у Львівській області встановлюється місячний строк відповідно до ч.5 ст.122 КАС України. Вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 25.06.2024 № 348 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 подана з пропуском процесуального строку, оскільки позивач ознайомлений з оскаржуваним наказом 26.06.2024, а з позовом до суду звернувся тільки 23.09.2024, тобто з пропуском місячного терміну. Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку. Вважає необґрунтованими висновки суду те, що між позивачем та відповідачем не було погоджено здійснення обміну документами через засоби електронної комунікації за допомогою мобільного додатку «WhatsApp», а тому скерування йому у такий спосіб оскаржуваного наказу не може свідчити про належне ознайомлення з ним, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач 24.06.2024 повідомив працівника кадрового підрозділу закриття лікарняного саме через мобільний додаток «WhatsApp», а тому слід вважати, що такий спосіб комунікації з колегами по службі був для позивача звичним. Отже, ГУНП у Львівській області вважає, що тим самим, позивач надав згоду на таку комунікацію.

Апелянт зазначає, що з вищенаведеного наказу вбачається, що процедура реорганізації має місце тільки у Полку поліції особливого призначення, у якому скорочуються усі посади, натомість Батальйон поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області є новоствореним підрозділом. Так, позивач перебував на посаді слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області. Відповідно до наказу НПУ № 615 у слідчому відділенні Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області скорочується одна посада слідчого. Звертає увагу, що в даному випадку відсутня процедура реорганізації слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, за якої скороченню підлягали б усі посади вказаного підрозділу, а відбулося скорочення штатів. Ця обставина має значення у зв`язку з тим, що порядок реорганізації та порядок скорочення штатів не є тотожними процедурами та мають визначені законом відмінності у правовому регулюванні. Так, Законом України «Про Національну поліцію» врегульовано тільки порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації (стаття 68), який у спірних правовідносинах не застосовується, оскільки у даному випадку відбулась не реорганізація, а скорочення штатів. Зазначає, що правом на прийняття остаточного рішення щодо подальшого несення служби поліцейськими ГУНП у Львівській області, зокрема і лейтенантом поліції ОСОБА_1 , наділений виключно керівник ГУНП у Львівській області. Щодо згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме, переміщення за ініціативою поліцейського. Згідно з пунктом 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року№ 2123-IX (далі Закон № 2123-IX) частину 8 статті 65 Закону N 580-VIII, в редакції, яка діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, було доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, а статтею 60 Закону № 580-VIII визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Введення в Україні правового режиму воєнного стану, який діє станом на сьогоднішній день, зумовило виникненню особливостей в несені поліцейськими служби в поліції. Поліцейські, які проходять службу в регіональних підрозділах міжрегіональних територіальних органів поліції, на час запровадження посиленого варіанта перебувають в оперативному підпорядкуванні ГУНП. Їх функціональне використання визначається начальником відповідного ГУНП за погодженням з керівниками зазначених вище органів.

Щодо дисциплінарного стягнення, то як вбачається із матеріалів службового розслідування установлено, що інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 проявив безвідповідальне ставлення до службових обов`язків та 24.07.2024, 25.07.2024, 26.07.2024, 29.07.2024, 30.07.2024, 31.07.2024, 01.08.2024, 02.08.2024, 05.08.2024, 06.08.2024, 07.08.2024, 08.08.2024, 09.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, 16.08.2024, 19.08.2024 та 20.08.2024 в розташування батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області за адресою НТВ «Верещиця» ЛьвДУВС, що за адресою: Львівська область, Яворівський район, с.Верещиця, вул.І.Богуна, 4а, не прибув, про місце свого перебування та поважні причини неприбуття на службу не повідомив, у зв`язку з чим допустив грубе порушення службової дисципліни, яке полягає у безпідставній відсутності на службі у період посиленого варіанту несення служби на час дії в Україні воєнного стану.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, яка просить задоволити апеляційну скаргу, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 16.11.2021 проходив службу на посаді слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Наказом Національної поліції України від 07.06.2024 № 615 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» затверджено перелік змін в у штатах Національної поліції, згідно з яким у ГУНП у Львівській області 698 посад скорочено та уведено 698 посад, а також створено в структурі ГУНП у Львівській області батальйон поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький).

Згідно вказаного наказу Національної поліції України, в Червоноградському районному відділі поліції ГУНП у Львівській області скорочується, зокрема, 1 посада слідчого слідчого відділення.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с «Про особовий склад», відповідно до підпункту 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, звільнивши його з посади слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, з 26 червня 2024 року.

Підставою для винесення вказаного наказу стало подання заступника начальника ГУНП у Львівській області від 25.06.2024 та наказ Національної поліції України від 07.06.2024 № 615.

Рапортом 25.07.2024 №РП-105 від 25.07.2024 командир БПОП «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області доповів начальнику ГУНП у Львівській області про те, що 24.07.2024 з 09:00 год. до 18:00 год., зокрема, позивач був відсутній на робочому місці з невідомих причин, чим грубо порушив службову дисципліну.

В подальшому, наказом начальника ГУНП у Львівській області від 30.07.2024 №2944 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

У ході проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією відповідача встановлено, що позивач 24.07.2024, 25.07.2024, 26.07.2024, 29.07.2024, 30.07.2024, 31.07.2024, 01.08.2024, 02.08.2024, 05.08.2024, 06.08.2024, 07.08.2024, 08.08.2024, 09.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, 16.08.2024, 19.08.2024, 20.08.2024, 21.08.2024, 22.08.2024 та 23.08.2024 був відсутній на службі з невідомих причин та не виходив на зв`язок з керівництвом батальйону, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав. Водночас, у зв`язку з невиходом на службу останнього у вищезазначений період часу працівниками БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, складено акти про відсутність лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі (563/35/05-2024 від 24.07.2024, 581/35/05-2024 від 26.07.2024, 598/35/05- 2024 від 26.07.2024, 651/35/05-2024 від 30.07.2024, 654/35/05-2024 від 31.07.2024, 698/35/05-2024 від 01.08.2024, 729/35/05-2024 від 02.08.2024, 752/35/05-2024 від 02.08.2024, 789/35/05-2024 від 06.08.2024, 821/35/05-2024 від 07.08.2024, 851/35/05-2024 від 07.08.2024, 897/35/05-2024 від 08.08.2024, 920/35/05-2024 від 09.08.2024, 981/35/05-2024 від 12.08.2024, 982/35/05-2024 від 13.08.2024, 1007/35/05-2024 від 15.08.2024, 1017/35/05-2024 від 15.08.2024, 1055/35/05-2024 від 16.08.2024, 1077/35/05-2024 від 20.08.2024, 1081/35/05-2024 від 20.08.2024, 1095/35/05-2024 від 22.08.2024, 1099/35/05-2024 від 22.08.2024, 1125/35/05-2024 від 23.08.2024), згідно відомостей сервісу зберігання медичних даних «Helsi» перебуває на лікарняному з 21.08.2024 по 30.08.2024.

Відповідно до Висновку службового розслідування від 27.08.2024, дисциплінарна комісія зробила висновок про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023, п. 1 наказу ГУНП у Львівській області № 2031 від 22.07.2022 «Про заходи забезпечення дотримання внутрішнього розпорядку дня поліцейськими та впорядкування обліку поліцейських ГУНП у Львівській області, які тимчасово непрацездатні» та п. 1 та п. 3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 № 3343.

Наказом начальника ГУНП у Львівській області від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області», на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зокрема, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника ГУНП у Львівській області від 16.09.2024 №595 о/с «Про особовий склад» на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) позивача з 16.09.2024 звільнено з посади інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно- раптової дії» (стрілецький) ГУНП.

Вважаючи протиправними спірні накази відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку відбулися зміни у штаті ГУНП у Львівській області, внаслідок чого у складі ГУНП у Львівській області створений новий підрозділ БПОП «КОРД» (стрілецький). Відповідач не заперечує факт того, що згода на переміщення від позивача не отримувалась і не запитувалась, оскільки вважає, що для переведення (переміщення) на іншу посаду згода позивача не вимагається. Натомість, згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина 2 статті 68 Закону №580-VIII). Оскільки посада позивача була скорочена, то відповідно до частини 2 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» позивач міг бути призначений на іншу посаду тільки за його згодою та з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції. Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то матеріали службового розслідування не місять доказів належного повідомлення про ознайомлення позивача з наказом від 25.06.2024 №348 о/с про переміщення на іншу посаду. Відповідачем не надано доказів направлення витягу з наказу від 25.06.2024 №348 о/с на адресу проживання позивача поштовим листом; на адресу електронної пошти чи за допомогою месенджеру «Viber». Враховуючи викладене, суд зробив висновок, що наказ ГУНП у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с «Про особовий склад» в частині переміщення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП прийнято відповідачем без належних правових підстав та з порушенням норм Закону України «Про Національну поліцію», а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню. Суд дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що відповідно до результатів службового розслідування допущені позивачем порушення службової дисципліни стали наслідком неналежного виконання службових обов`язків, є помилковими. Суд зробив висновки про протиправність наказу відповідача від 25.06.2024 №348 о/с в частині його переміщення на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за період такого переміщення є неправомірним. Оскільки наказ ГУНП у Львівській області від 16.09.2024 №595 о/с «Про особовий склад» про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) є похідним від наказу відповідача від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області», прийнятий внаслідок його реалізації, а тому теж підлягає скасуванню. Судом визначено середнє грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу з 17.09.2024 по 28.05.2025, що складає 116450,84 грн. (460,28 грн. х 253 календарних дні), без урахування обов`язкових податків та платежів.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 № 580-VIII (далі -Закон № 580-VIII).

Щодо наказу ГУ НП у Львівській області від 25.06.2024 року № 348 о/с, то колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем спірного наказу від 25.06.2024 №348 о/с про переміщення позивача були подання заступника начальника ГУНП у Львівській області від 25.06.2024 та наказ Національної поліції України від 07.06.2024 № 615. Правовою підставою для видачі вказаного наказу відповідач зазначив підпункт 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII.

Наказом Національної поліції України від 6 листопада 2015 року № 30 (у редакції наказу Національної поліції України від 10 червня 2020 № 439) затверджено Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області (далі - Положення № 30).

Відповідно до п.1 Розділу І Положення № 30 ГУНП у Львівській області є територіальним органом поліції, який утворюється, ліквідовується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій Голови Національної поліції України та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції на території Львівської області.

Згідно з ч.4 ст.15 Закону № 580-VIII штатний розпис (штат) та кошторис територіальних органів поліції затверджує керівник поліції. Також відповідно до п.4 Розділу І Положення № 30 структура, штат та кошторис ГУНП у Львівській області затверджуються Головою поліції у порядку, визначеному законодавством.

Так, наказом Національної поліції України № 615 від 07.06.2024 затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції (далі наказ НПУ № 615), згідно з яким у ГУНП у Львівській області 698 посад скорочено та уведено 698 посад, 3 з яких уведено в секторі ювенальної превенції, що створюється, 397 в Батальйоні поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький), що створюється та 298 в Батальйоні поліції особливого призначення, який створюється у зв`язку з реорганізацією Полку поліції особливого призначення.

Як вбачається з вищенаведеного наказу, процедура реорганізації має місце тільки у Полку поліції особливого призначення, у якому скорочуються усі посади, натомість Батальйон поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області є новоствореним підрозділом.

Відповідно до наказу НПУ № 615 у слідчому відділенні Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області скорочується одна посада слідчого. Штатна чисельність посад (698) як до внесення змін у штат ГУНП у Львівській області так і після таких змін залишилася незмінною.

Тобто, у даному випадку відбулися зміни у штаті ГУНП у Львівській області, внаслідок чого у складі ГУНП у Львівській області створений новий підрозділ БПОП «КОРД» (стрілецький).

13.06.2024 начальник Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області склав та подав на ім`я начальника ГУНП у Львівській області Доповідну записку, зі змісту якої слідує, що, на виконання наказу Національної поліції України від 07.06.2024 № 615, з метою комплектування батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області», виділено 19 поліцейських із розрахунку 10% від загальної чисельності підрозділу, з яких 7 поліцейських виявили бажання проходити службу у новоствореному підрозділі. Крім цього, у батальйон поліції особливого призначення запропоновано для призначення, зокрема, позивача.

25.06.2024 заступник начальника ГУНП у Львівській області, керуючись підпунктом 3 п. 2 ч. 1, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про національну поліцію» на підставі Доповідної записки начальника Червоноградського РВП, вніс на ім`я начальника ГУНП у Львівській області подання про призначення позивача на посаду інспектора взводу № 1 роти № 2 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.

Відповідно до ст. 60 Закону № 580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється, зокрема, 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації врегульований статтею 68 Закону № 580-VIII.

У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону. Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк. Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Суд першої інстанції вірно вказав, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою на іншу посаду в будь-якому органі поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе звільнення. Пропонування іншої посади повинно відбуватися із урахуванням досвіду роботи поліцейського, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Так, у статті 65 Закону № 580-VIII законодавець передбачив умови для переміщення (переведення) поліцейського без його згоди, зокрема, на рівнозначну посаду з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби за ініціативи керівника, у той час, як статтею 68 цього Закону визначений порядок призначення поліцейських на посади у разі скорочення штату при проведенні реорганізації, де переміщення на іншу посаду можливе виключно за згоди поліцейського.

Стаття 65 Закону № 580-VIII також однією із підстав для переведення поліцейського на рівнозначну посаду передбачає скороченням штатів або проведення реорганізації, не визначаючи, при цьому, умов для такого переведення.

Натомість умови для прийняття роботодавцем рішення про призначення поліцейського на рівнозначну посаду у разі скорочення штату визначені статтею 68 Закону № 580-VIII. Такими умова є, зокрема, письмове попередження поліцейського за два місяці до звільнення про можливе наступне звільнення зв`язку із скороченням штатів та згода поліцейського на переведення на іншу посаду у зв`язку із скороченням його посади.

За змістом наказу ГУ НП у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с про переміщення, позивача, відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 1, ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII, фактично переміщено із скороченої посади слідчого слідчого відділення Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, на виконання наказу Національної поліції України від 07.06.2024 №615 у зв`язку із змінами у штаті ГУНП у Львівській області.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у цій справі посада позивача була скорочена, відтак, відповідно до частини 2 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» позивач міг бути призначений на іншу посаду тільки за його згодою та з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції.

Судом встановлено, що позивачу не пропонувалась конкретна посада в іншій установі чи підрозділі Національної поліції України при скороченні його посади.

Жодних доказів повідомлення позивача про скорочення його посади, урахування досвіду його роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків при переміщенні позивача на іншу посаду відповідачем не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.

З довідки №539 військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» вбачається, що позивачу 22.05.2024 проведено медичний огляд та встановлено діагноз: придатний до військової служби.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до пункту першого розділу V «Положення про підрозділи поліції особливого призначення», затвердженого Наказом МВС № 987 від 04.12.2017 комплектування підрозділів поліцейськими та працівниками на посади відповідно до штату здійснюється на добровільних засадах з дотриманням вимог Закону, з урахуванням рівня їх фізичної підготовки, здатності за своїми діловими, професійними, моральними якостями, освітнім і кваліфікаційним рівнем, станом здоров`я забезпечувати виконання покладених на поліцію завдань та функцій. Отже, на момент прийняття спірного наказу в частині що стосується позивача, принцип добровільності, щодо комплектування підрозділу особливого призначення КОРД «стрілецький» щодо позивача не був дотриманий.

Так, пунктом 15 Розділу ІV «Положення про підрозділ поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії»», що затверджено Наказом МВСУ від 26.11.2018 №958 передбачено, що комплектування підрозділів «КОРД» поліцейськими здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», з урахуванням їх рівня фізичної підготовленості, здатності за своїми діловими, професійними, моральними якостями, освітнім і кваліфікаційним рівнем, станом здоров`я забезпечувати виконання завдань та функцій, покладених на ці підрозділи.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи законодавчі приписи, зауважує, що рівень фізичної підготовленості, стан здоров`я поліцейського для забезпечення виконання завдань та функцій покладених на підрозділ «КОРД» на момент переміщення (призначення) на посаду в підрозділ повинні були бути перевірені та підтверджені відповідними документами, водночас відповідач не довів суду першої та апеляційної інстанції, що проходження позивачем медичного огляду ВЛК було пов`язане саме з необхідністю подальшого переміщення його на посаду в БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП.

Щодо покликання відповідача на те, що згода позивача для переведення (переміщення) на іншу посаду не вимагається, то колегія суддів зазначає таке.

Серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського. Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина 2 статті 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19.

Оскільки у цій справі посада позивача була скорочена, то відповідно до частини 2 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» позивач міг бути призначений на іншу посаду тільки за його згодою та з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції.

Судом встановлено, що позивачу не пропонувалась конкретна посада в іншій установі чи підрозділі Національної поліції України при скороченні його посади.

Жодних доказів повідомлення позивача про скорочення його посади, урахування досвіду його роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків при переміщенні позивача на іншу посаду відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наказ ГУНП у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с «Про особовий склад» в частині переміщення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП прийнято відповідачем без належних правових підстав та з порушенням норм Закону України «Про Національну поліцію», а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарного стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області» в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами 1, 2 ст.19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

При цьому дисциплінарним проступком, у розумінні статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Нормами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

В силу частин другої, третьої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до ст.19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (уповноважена особа). Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях. За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі Порядок №893). Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно п.1 розд.ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом п.1 розд.V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п.4 розд.V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 13 розд.V Порядку №893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 1 розд. VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення. Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. Водночас, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни. Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Судом встановлено, що дисциплінарною комісією відповідача встановлено (висновок службового розслідування від 27.08.2024), що позивач проявив безвідповідальне ставлення до службових обов`язків та 24.07.2024, 25.07.2024, 26.07.2024, 29.07.2024, 30.07.2024, 31.07.2024, 01.08.2024, 02.08.2024, 05.08.2024, 06.08.2024, 07.08.2024, 08.08.2024, 09.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, 16.08.2024, 19.08.2024 та 20.08.2024 в розташування батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області за адресою НТВ «Верещиця» ЛьвДУВС, що за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Верещиця, вул. І. Богуна, 4а, не прибув, про місце свого перебування та поважні причини неприбуття на службу не повідомив, у зв`язку з чим допустив грубе порушення службової дисципліни, яке полягає у безпідставній відсутності на службі у період посиленого варіанту несення служби на час дії в Україні воєнного стану, тобто допустив прогули.

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, матеріали службового розслідування не місять доказів належного повідомлення про ознайомлення позивача з наказом від 25.06.2024 №348 о/с про переміщення на іншу посаду.

Щодо твердження відповідача про те, що позивача належним чином ознайомлено із спірним наказом шляхом надсилання витягу з такого позивачу у месенджер «WhatsApp», що підтверджується рапортом від 01.08.2024 члена дисциплінарної комісії відповідача начальника СКЗ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, та скріншотом повідомлення з месенджеру «WhatsApp» від 26.06.2024, то суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що надані докази не містять точної дати надсилання, що таке повідомлення надсилалось на мобільний номер телефону , та з них неможливо встановити авторів цього листування. Також відсутні докази підписання цього листа електронним цифровим підписом. При цьому відсутність електронного цифрового підпису на електронному доказі свідчить про те, що зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення інформації.

Відповідачем не надано також доказів направлення витягу з наказу від 25.06.2024 №348 о/с на адресу проживання позивача поштовим листом; на адресу електронної пошти чи за допомогою месенджеру «Viber».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

З копії розписки позивача від 07.05.2022, наданої відповідачу, вбачається, що позивач підтвердив особистим підписом ознайомлення із вимогами Закону України «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» та, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» надав згоду на обробку своїх персональних даних для використання в межах професійних, службових, трудових обов`язків. Позивач повідомив свою адресу проживання та вказав про наявність засобів електронної комунікації: електронна адреса та мобільний номер телефону, на якому встановлено месенджер «Viber».

Тобто, позивач не повідомляв відповідача про наявність у нього месенджеру «WhatsApp» та можливість електронної комунікації із відповідачем (роботодавцем) за допомогою цього месенджеру.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зробила правові висновки щодо електронних доказів:

- подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу;

- поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами;

- суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права.

Верховний Суд зазначає, що роздруківки електронного листування не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV, які могли б, з урахуванням інших наявних у справі доказів, достовірно підтвердити факти в конкретних відносинах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача про те, що за результатами службового розслідування допущені позивачем порушення службової дисципліни стали наслідком неналежного виконання службових обов`язків, є помилковими. Тобто, позивача фактично звільнено за прогули з посади, на яку було переміщено незаконно, без його згоди, права вибору іншої вакантної посади замість скороченої, та без врахування рівня фізичної підготовленості, здатності за своїми діловими, професійними, моральними якостями, освітнім і кваліфікаційним рівнем, станом здоров`я забезпечувати виконання завдань та функцій, покладених на БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки наказ ГУНП у Львівській області від 25.06.2024 №348 о/с в частині переміщення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП прийнято відповідачем без належних правових підстав та з порушенням норм Закону України «Про Національну поліцію», такий є протиправним та підлягає скасуванню, а, відтак, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за період такого переміщення є неправомірним.

Відтак, обґрунтованими є доводи позивача в частині щодо необ`єктивності висновків службового розслідування та протиправності спірного наказу ГУНП у Львівській області від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарного стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області» в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби, а тому такий підставно визнано протиправним та скасовано судом першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ ГУНП у Львівській області від 16.09.2024 №595 о/с «Про особовий склад» про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) є похідним від наказу відповідача від 28.08.2024 №3362 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області», так як прийнятий внаслідок його реалізації, а тому теж підлягає скасуванню.

Разом з тим, частиною першою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 травня 2018 року у справі №П/9901/101/18, та у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі №816/584/17, від 15 квітня 2020 року у справі №826/5596/17, від 19 травня 2020 року у справі №9901/226/19.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, щог позивач підлягає поновлення на службі в поліції на посаді слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 26 червня 2024 року, оскільки первинно позивача незаконно звільнено з посади 25.06.2024 шляхом переміщення.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 Постанови №988 установлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є спеціальним для вирішення спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки відповідача про грошове забезпечення позивача за липень-серпень 2024, судом встановлено, що загальна сума доходу позивача за вказаний період становить 21499,25 грн. (липень 2024 18280,65 грн., серпень 3218,6 грн.). У примітці довідки зазначено, що сума за липень 2024 визначена за фактичною кількістю відпрацьованих 25 робочих днів з врахуванням утримання грошового забезпечення 6-ти днів допущених прогулів згідно наказу від 28.08.2024 №3362; сума за серпень 2024 визначена за фактичною кількістю відпрацьованих 17 робочих днів з врахуванням утримання грошового забезпечення 14-ти днів допущених прогулів згідно наказу від 28.08.2024 №3362.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що середнє грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу з 17.09.2024 по 28.05.2025 складає 116450,84 грн. (460,28 грн. середньоденний заробіток х 253 календарних дні), без урахування обов`язкових податків та платежів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Отже, судове рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць підставно допущено до негайного виконання.

Таким чином, сума стягнення за один місяць складає 14268,68 грн. (460,28 грн. х 31 день).

Щодо покликання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідачем належним чином не обґрунтовано факт пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом в частині позовних вимог про оскарження наказу відповідача від 25.06.2024 №348 о/с, натомість, судом першої та апеляційної інстанції встиановлено, що відповідач не надав доказів належного ознайомлення позивача зі спірним наказом чи його витягом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі № 380/19881/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 08.10.2025