Справа № 380/17099/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 рокусправа № 380/17099/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням ухвали про повернення позовної заяви, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №87 від 30.06.2025 року щодо відмови в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день призначення пенсії, а саме з 01.02.2025 року.

В обґрунтування позову зазначає, що має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій. Вказує, що працює лікарем з 02.07.1986 року по 26.09.2022 (по теперішній час), це більше 36 років 2 місяці 2 днів медичного стажу. Тобто, на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має стаж більше 36 років.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначає, що згідно з Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров?я, затвердженим наказом МОЗ України від 29.03.2002 р. №117, професії дезінфектора, молодшої медичної сестри з догляду за хворими, молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці тощо) належать до категорії робітників. Враховуючи, що професія "санітар" не віднесені до середнього медичного персоналу. Посада чергового санітара обласного бюро судової експертизи в Запорізькому обласному бюро судово-медичної експертизи належить до посад молодшого медичного персоналу, а отже, права на призначення пенсії за вислугу років не має. Отже, необхідний для виплати грошової допомоги страховий стаж (30-35 років) визначається станом на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058. Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058 з 26.09.2022. Страховий стаж на 26.09.2022 позивачу, який дає право на призначення грошової допомоги становить 33 роки 01 місяць 25 днів. Виходячи з вищенаведеного, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону №1058.

16.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

29.09.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (Солом`янський район), в якій просив призначити йому пенсію за віком.

З 26.09.2022 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що сторонами не заперечується.

22.06.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив призначити допризначення у зв`язку із наданими додатковими документами (кількість утриманців відсутні; пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати не призначались; на сьогодні не працює).

Рішенням від 30.06.2025 року №87 відповідач відмовив у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «При кінцеві положення» Закону №1058. Зазначив, що страховий стаж на 26.09.2022 року, який дає право на призначення грошової допомоги становить 33 роки 01 місяць 25 днів.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є відмова відповідача в призначенні позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, ключовим у даному спорі є питання щодо наявності чи відсутності у позивача достатнього страхового стажу для призначення йому вказаної допомоги, а саме віднесення професії "санітар" до такого стажу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, серед іншого, Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Згідно ст.4 Закон №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1058-IV даний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 12 Закону №1788 передбачено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Згідно з п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV затверджений постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 року №1191 (далі - Порядок №1191).

Пунктом першим Порядку №1191 передбачено, що цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати.

Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п.6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п.7 Порядку №1191).

Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри- лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.09.1980 року позивач працював: з 26.09.1980 по 11.10.1980 в совхозі імені Леніна; з 02.07.1986 на посаді чергового санітара обласного бюро судової експертизи в Запорізькому обласному бюро судово-медичної експертизи. 01.08.1989. Звільнений з посади; з 01.08.1989 на посаді лікаря-інтерна в Запорізькому обласному відділі охорони здоров`я Бюро судово-медичної експертизи. 01.08.1990 по закінченню інтернатури призначений на посаду лікаря судово-медичного експерта. З 10.12.2021 переведений за згодою на посаду лікаря судово-медичного експерта Васильківського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи.

Отже, з урахуванням відомостей трудової книжки, станом на день призначення позивачу пенсії (26.09.2022 року) його страховий стаж складав більше 35 років на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності.

Окрім того, на день досягнення пенсійного віку позивач працював на посаді лікаря судово-медичного експерта Васильківського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи.

Також матеріалами справи встановлено, що позивач до цього не отримував будь-яку пенсію при призначенні пенсії за віком.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що позивачем при поданні заяви до пенсійного органу було подано достатньо доказів у підтвердження його права отримання на грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Аргумент відповідача з приводу відсутності у позивача достатнього страхового стажу для призначення йому згаданої допомоги обгрунтовується таким.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні допомоги, посилається на те, що посада чергового санітара обласного бюро судової експертизи в Запорізькому обласному бюро судово-медичної експертизи, яку позивач обіймав з 02.07.1986 року по 01.08.1989 року, не відноситься до посади середнього медичного персоналу. При цьому, посилається на Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров?я, затвердженим наказом МОЗ України від 29.03.2002 року №117, відповідно до якого, серед іншого, професії молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці тощо) належать до категорії робітників.

Однак, судом не береться до уваги зазначений аргумент, з огляду на те, що посада чергового санітара обласного бюро судової експертизи не є тотожною із посадами санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці, оскільки пов`язана із виконанням службових обов`язків працівником, які безпосередньо стосуються медичних знань. Посади ж, на які посилається відповідач, стосуються виконання побутових обов`язків (прибирання, приготування їжі) та не потребують спеціальних знань у цій сфері.

Інших аргументів на обгрунтування правомірності відмови у зарахуванні страхового стажу для призначення позивачу допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, відповідачем не наведено.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Однак, на переконання суду, відповідачем, у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, не було надано належних у розумінні ст.73 КАС України доказів правомірності прийняття ним оскаржуваного у даній справі рішення щодо відмовим позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії у зв`язку із відсутністю у нього необхідного страхового стажу.

Зазначені обставини вказують на те, що відповідач у повній мірі не дослідив поданих позивачем разом із заявою документів для призначення йому згаданої допомоги у відповідності до чинних правових норм, що призвело до порушення прав останнього на належний соціальний захист, передбачений Основним законом України.

Відтак, суд дійшов висновку, що у даному випадку позивач правомірно звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

Пунктами 1 та 2 ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що під час розгляду справи встановлено невідповідність спірного рішення критеріям правомірності передбачених п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обгрунтованість та підставність позовних вимог.

Як наслідок, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною першою ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати, у відповідності до вимог ч.2 ст.139 КАС України, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №87 від 30.06.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день призначення пенсії, а саме з 01.02.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович