Справа № 280/5728/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5728/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 ( суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/5728/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 26.06.2025 ВП № 77510750 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,0 грн. скасувати;

стягнути з Відповідача судовий збір в сумі 2422,4 грн., сплачений за подачу адміністративного позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення суду Головним управлінням було здійснено перерахунок пенсії з 02.04.2021 згідно грошового атестату (виданого на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/9681/23) та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу, а також вислуги років, що становить: 23 календарних років вислуги служби в поліції та 8 років страхового стажу (розрахунок, грошовий атестат та відповідна довідка додаються). Відповідно до перерахунку з 02.04.2021 пенсія позивача обчислена відповідно до грошового атестату: посадовий оклад - 2400 грн, оклад за спеціальне звання 2000 грн, надбавка за стаж 1540 грн. та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію: 192555,07 грн: 24 =8023,13 грн. В оскаржуваній постанові державний виконавець довільно дійшов висновку про неправомірність обчислення пенсії з розрахунку 51 % грошового забезпечення. При цьому в рішення суду у справі № 280/7785/24 суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відсоткового розміру грошового забезпечення. Отже, державний виконавець вийшов за межі своїх повноважень в частині трактування правильності виконання рішення суду та прийняв неправомірну постанову про накладення штрафу. Крім того зазначено, що на підтвердження неможливості Відповідачем здійснити виплату нарахованих на виконання рішення суду сум надаємо План доходів і видатків та Щомісячний розпис доходів і видатків головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на 2024 рік. Відповідно до наданих документів підтверджено, що головному управлінню виділено для погашення заборгованості за рішеннями суду за окремою державною бюджетною програмою 15366,2 тис. грн., які були виплачені в рахунок погашення заборгованості. Отже, всі виділені кошти на виконання рішень суду погашено. Додаткових коштів Відповідачу на виконання рішень суду не виділялося. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не прийнято. Отже, Позивач повністю підтвердив як відсутність коштів на виплату за рішенням суду, так і вчинення всіх передбачених повноважень на отримання даних коштів. Отже, відсутність коштів у Боржника стала причиною невиплати донарахованих сум пенсії в розмірі 4734,51 грн. Подолання такої об`єктивної причини для Боржника є неможливим. Старший державний виконавець довільно та упереджено, з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження зробив висновок про невиконання рішення суду у справі № 280/7785/24 та виніс оскаржувану постанову. Головне управління виконало рішення суду у справі № 280/6847/24 в повному обсязі відповідно до рішення суду. Враховуючи вищевикладене, постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 26.06.2025 ВП № 77510750 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 280/7785/24 є протиправною та підлягає скасуванню. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 280/7785/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 основний розмір пенсії згідно грошового атестату (виданого на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/9681/23) та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу, а також вислуги років, що становить: 23 календарних років вислуги служби в поліції та 8 років страхового стажу, з 02.04.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року по справі №280/7785/24 апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишені без задоволення. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі №280/7785/24 - залишено без змін.

18.03.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білан Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77510750.

Листом від 14.04.2025 боржник повідомив орган ДВС про те, що на виконання рішення суду по справі №280/7785/24 стягувачу донарахована пенсія за період з 02.04.2021 по 31.03.2023 в сумі 4734,51 грн, яка внесена до Реєстру судових рішень (реєстраційний №796365). Розмір пенсії стягувача з урахуванням рішення суду №280/7885/24 станом на 01.03.2025 складає 11577,91 грн. Щодо виплати донарахованої суми повідомлено, що з 01.04.2021 кошти на виплату пенсій, в тому числі за рішеннями суду, перераховуються безпосередньо Пенсійним фондом України на поточні рахунки пенсіонерів без їх зарахування до Головного управління. Таким чином, боржник взагалі не є розпорядником коштів на виплату пенсій за рішенням суду та не може здійснювати жодних розпоряджень коштами.

До зазначеного листа позивача від 14.04.2025 був доданий, зокрема, розрахунок пенсії за вислугу років по пенсійній справі для ОСОБА_1 , відповідно до якого: пенсія призначена (обчислена) з 02.04.2021 із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 2400,00грн; оклад за військове звання 2000,00грн; процентна надбавка за вислугу років 35% - 1540,00грн; надбавка за специфічні умови проходження служби 40%; премія 63,817% всього 13963,13грн, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії: Основний розмір пенсії: 51% грошового забезпечення (вислуга років 26, з урахуванням трудового стажу) у розмірі 7121,2 ….

26.06.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Білан Д.Г. винесено постанову про накладення штрафу ВП №77510750, якою на боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. При цьому в обґрунтування оскаржуваної постанови державний виконавець зазначив наступне:

… Згідно відповіді боржника від 14.04.2025, на виконання рішення суду по справі Nє 280/7785/24 стягувачу донарахована пенсія за період з 02.04.2021 по 31.03.2023 в сумі 4734,51 грн, яка внесена до Реєстру судових рішень (реєстраційний №796365). Розмір пенсії стягувача з урахуванням рішення суду станом на 01.03.2025 складає 11577,91 грн.

В той же час, згідно рішення суду по зазначеній справі, судом зобов`язано боржника нарахувати та виплатити ОСОБА_1 основний розмір пенсії з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу, а також вислуги років, що становить: 23 календарних років вислуги служби в поліції та 8 років страхового стажу, з 02.04.2021 року.

Згідно наданих боржником розрахунків пенсії за вислугу років по пенсійній справі - "Основний розмір пенсії: 51% грошового забезпечення (вислуга років 26, з урахуванням трудового стажу)".

Таким чином, рішення суду не виконано у частині нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вислуги років, що становить: 23 календарних років вислуги служби в поліції та 8 років страхового стажу, а загалом - 31 рік.

Поважних причин невиконання рішення у встановлений виконавцем строк у листах боржника не зазначено. Своїм правом, передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до окружного адміністративного суду щодо вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконання судового рішення, відстрочення і розстрочення виконання, заміну сторони виконавчого провадження, роз`яснення судового рішення тощо - боржник не скористався. ….

Позивач, не погодившись з постановою про накладення штрафу від 26.06.2025, звернувся з даним позовом до суду.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом частин першої-другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до п.1, пп.1 п. 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У ч.1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом ( п.1,16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За приписами п. 1 ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Статями 1-3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За частиною першою статті 6 вказаного Закону систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

За правилами пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі №280/7785/24 встановлено право ОСОБА_1 нарахування та виплату основного розміру пенсії згідно грошового атестату (виданого на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/9681/23) та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу, а також вислуги років, що становить: 23 календарних років вислуги служби в поліції та 8 років страхового стажу, з 02.04.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі для ОСОБА_1 , який міститься в матеріалах справи та в матеріалах виконавчого провадження №77510750: пенсія призначена (обчислена) з 02.04.2021 із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 2400,00грн; оклад за військове звання 2000,00грн; процентна надбавка за вислугу років 35% - 1540,00грн; надбавка за специфічні умови проходження служби 40%; премія 63,817% всього 13963,13грн, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії: Основний розмір пенсії: 51% грошового забезпечення (вислуга років 26, з урахуванням трудового стажу) у розмірі 7121,2 ….

Отже, штраф до позивача застосований не у зв`язку з невиплатою суми пенсії, та не у зв`язку з обчисленням пенсії з розрахунку 51 % грошового забезпечення, на що посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у своїй позовній заяві, а у зв`язку з невиконанням рішення суду в частині нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вислуги років, що становить: 23 календарних років вислуги служби в поліції та 8 років страхового стажу, а загалом - 31 рік.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 в адміністративній справі №280/5728/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова