Справа № 522/19343/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/19343/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року (суддя Ярема Х.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 28.08.2025) по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

27.08.2025 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , у якому просило затримати громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців, тобто до 25.02.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що матеріалами справи підтверджено, що дозволений строк перебування відповідача на території України закінчився, останній перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування та документу, що дає право на виїзд з України не має, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ГУДМС.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції у відкритому судовому засіданні з особливостями провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи відповідно до частини сімнадцятої статті 289 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.08.2025 ГУ ДМС в Одеській області під час проведення оперативно-профілактичних заходів у м. Одеса, виявлено особу, який назвався громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1

25.08.2025 громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 затримано, про що складено протокол про адміністративне затримання №МОД 000328 з метою з`ясування обставин правопорушення, встановлення особи порушника.

В результаті проведеної перевірки щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , з його слів, прибув на територію України у 2023 році, поза пунктом пропуску у Вінницької області, район та місце де він перетнув кордон, не пам`ятає, та порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства - перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Під час виявлення паспортний документ громадянина Сирійської Арабської Республіки для виїзду за кордон у відповідача відсутній.

23.07.2024 ДМС прийнято рішення №112-24, яким громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 набрало законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі №420/26262/24, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 23.07.2024 року №112-24.

У зазначеній судовій справі судом встановлено, що під час звернення за захистом позивачем для підтвердження громадянства надано оригінал паспортного документу гр. Сирії, оформлений компетентними органами країни громадянської належності (період дії з 04.08.2022 по 03.08.2024).

Ухвалою Верховного Суду від 19.06.2025 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача, яка подана його представником - адвокатом Казнєвським Владиславом Олеговичем на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі №420/26262/24.

З урахуванням зазначеної ухвали Суду, відносно громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ГУ ДМС в Одеській області прийняло наказ від 26.06.2055 за №127, яким визнано недійсною довідку про звернення за захистом в Україні №014202, терміном дії до 21.07.2025.

17.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до міграційної служби із заявою про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом від 18.07.2025 міграційна служба повідомила, що на нього не поширюється право на повторне звернення, так як це прерогатива іноземців, щодо яких ухвалено рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами звернення від 17.07.2025 встановлено, що інші умови відсутні, нові обставини не виявлено.

У зв`язку із встановленням факту перевищенням іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, стосовно громадянина Сірійської Арабської Республіки ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 012236 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 25.08.2025 ПН МОД 012334 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Актом прийому-передачі паспортного документу від 25.08.2025 зафіксовано передачу міграційному органу оригіналу паспортного документу №015764338 громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін дії не відображений.

25.08.2025 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення №000529 про примусове видворення з України громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 .

Посилаючись на відсутність документів, які посвідчують особу без громадянства та відсутність документів на проживання в Україні, ГУДМС звернулося до суду з даним адміністративним позовом про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав не доведеними наявність обставин для затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України ОСОБА_1 .

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що позивачем не надані суду докази існування підстав для затримання особи, зокрема: особа відповідача може бути ідентифікована, у встановленому законодавством порядку звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка на момент розгляду справи не розглянута, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про можливість ухилення відповідача від виконання рішення про видворення, а його поведінка навпаки свідчить, що намір ухилятись він не проявляв.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пункт 16 частини першої статті 1 Закону визначає, що паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Відповідно до пункту 27 частини першої статті 1 Закону пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина 5 статті 26 Закону).

Відповідно до частини першої статті 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (частина 4 статті 30 Закону).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані статтею 289 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно частини одинадцятою статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави стверджувати, що захід у вигляді затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України не застосовується автоматично, а реалізується шляхом подання позову та за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 289 КАС України, а саме:

1) обґрунтованих підстав уважати, що іноземець (стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення) ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 2) або якщо існує ризик його (її) втечі; 3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не має законних підстав для перебування на території України та у нього відсутні документи, які дають право на перетин державного кордону.

Наведене у розрізі викладених вище наведених мотивів та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 289 КАС України дають підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про затримання громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Отже, встановивши факт відсутності у відповідача документів, що дають останньому право на виїзд за межі території України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції про недоцільність та невиправданість обмеження свободи людини на 6 місяців не узгоджується з приписами частини одинадцятою статті 289 КАС України, якою передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Більш того, за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що міграційною службою не прийнято рішення про відмову в прийнятті повторно поданої заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, є безпідставними, оскільки, як встановлено, листом від 18.07.2025 міграційна служба надала відповідь (а.с. 80), що не оспорюється сторонами.

Доказів оскарження у встановлені строки зазначених дій/бездіяльності органу ДМС щодо розгляду згаданого звернення в матеріалах справи відсутні, що дає підстави стверджувати про згоду відповідача.

Також в матеріалах справи відсутні докази оскарження або добровільне виконання відповідачем рішення ГУ ДМС в Одеській області від 25.08.2025 №000529 про примусове видворення з України громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 272, 289, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року скасувати та прийти нове судове рішення, яким адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Затримати громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців, тобто до 25.02.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 4 ст. 272 та ч. 1 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов