Справа № 160/32289/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32289/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради» та Державної аудиторської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року (суддя Царікова О.В.) в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради» звернулось до суду з позовом до Державної аудиторської служби України, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної аудиторської служби України щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 25.11.2024 № 000600-14/14739-2024 в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної аудиторської служби України «Щодо усунення виявлених ревізією порушень» від 25.11.2024 №000600-14/14739-2024 в частині пунктів 1, 2 означеної вимоги.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.

Так, відповідно до п.3 спірної вимоги відповідача щодо зобов`язання позивача вжити заходів щодо усунення фінансових порушень під час оплати праці (нарахування премії, інших заохочувальних виплат, у тому числі ЄСВ директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 , зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів), які призвели до втрат, на суму 421 003,70 грн, та 42 362,67 грн. шляхом відшкодування у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат.

Скаржник зазначає, що між Дніпропетровською міською радою; в особі міського голови Філатова Бориса Альбертовича, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 65 Господарського кодексу України, з одного боку та громадянином ОСОБА_1 , надалі «Керівник», з другого боку укладено трудовий контракт. Контракт укладений на термін з 25.06.2019 по 24.06.2020.

Додатковими угодами, а саме: додатковою угодою № 1 від 18.06.2020, додатковою угодою № 2 від 08.06.2021, додатковою угодою № 3 від 10.06.2022, додатковою угодою № 4 від 19.06.2023, додатковою угодою № 5 від 03.06.2024, вносилися зміни в частині підвищення окладу та продовження строку дії контракту до 23.06.2025.

Премія директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР виплачувалась на підставі Трудового Контракту та Колективного договору.

У Трудовому контракті зазначено, що Керівнику виплачуються всі види виплат, що передбачаються в колективному договори.

За приписами ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) в структуру заробітної плати входить основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (премії, компенсаційні виплати, матеріальні виплати тощо).

Відповідно до ст. 20 Закону № 108/95-ВР оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту.

За приписами ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому зокрема встановлюються права та обов`язки сторін, строк дії контракту, матеріальне забезпечення і організації праці працівника, а відповідно до приписів ст. 1, 2, 20, 29 Закону № 108/95-ВР передбачено, що оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін, а про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець зобов`язаний завчасно попередити працівника, а структура заробітної праці працівника складається з основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Таким чином, на керівника підприємства, який діє в тому числі на підставі трудового контракту, поширюються усі пільги та гарантії передбачені законодавством та колективним договором.

Щодо застосування до правовідносин щодо оплати праці директору КП Дніпровський електротранспорт» та постанови Кабінету Міністрів . України «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» від 19.05.99 N 859 зазначає, що оскільки в подальшому до контракту не вносились зміни (шляхом укладення сторонами додаткових угод), доказів протилежного відповідачем не надано, на них в повному обсязі розповсюджувались соціальні гарантії, передбачені контрактом, в т.ч. і щодо отримання відповідних соціальних гарантій, премій та інших видів заохочувальних витрат. Крім цього, сама Постанова N 859 це передбачає автоматичного внесення змін до вже укладених контрактів із працівниками.

Щодо усунення фінансових порушень під час оплати праці, які призвели до втрат, суму 42 362,67 грн, скаржник зазначає наступне.

Складання фінансового плану підприємством здійснюється згідно з вимогами Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів підприємств комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, затвердженого , Рішенням ВК міської ради від 23.07.2015 №482.

Проект фінплану підприємства на 2021 рік надано на розгляд галузевому виконавчому органу міської ради фактично 30.11.2020 (лист №2865 від 19.10.2020). Підприємство не має повноважень впливати на затвердження фінансового плану. Факту повернення проекту фінансового плану на 2021 рік на доопрацювання не було, тобто він був погоджений, і, починаючи з 01.01.2021 підприємство працювало за погодженим фінансовим планом.

Проект фінплану Підприємства на 2023 рік надано на розгляд галузевому виконавчому органу міської ради фактично 26.12.2022 (лист №1/10-1887 від 01.11.2022). Факту повернення проекту фінансового плану на 2023 рік на доопрацювання не було, тобто він був погоджений, і, починаючи з 07.01.2023 підприємство працювало за погодженим фінансовим планом.

Проект фінплану підприємства на 2024 рік надано на розгляд галузевому виконавчому органу міської ради фактично 29.12.2023 (лист №2114 від 20.10.2023). Факту повернення підприємству проекту фінансового плану на 2024 рік на доопрацювання не було, тобто він був погоджений, і, починаючи з 12.01.2024 підприємство працювало за погодженим фінансовим планом.

Стверджує, що у позивача відсутні порушення вимог щодо своєчасного складання та своєчасній передачі фінансового плану виконавчому комітету на узгодження, а отже й порушення будь яких вимог Постанови № 859 та вчинення матеріальних витрат на суми визначені відповідачем немає.

Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від, 15.11.2017 №66/26. «Про затвердження Положення про оплату праці керівників підприємств, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра» укладено трудовий контракт з директором КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР від 18.06.2019 та додаткові угоди на продовження. Розрахунок розміру посадового окладу директора КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР проведено відповідно до постанови КМУ №859 від 19.05.1999.

Таким чином, виплата премії директору здійснювалася в межах чинного законодавства у відповідності до рішень Дніпровської міської ради, Колективного договору та трудового контракту.

Зазначає на підставі хибних та безпідставних висновків аудиторів Держаудитслужби України протиправно винесено пункт 3 спірної вимоги та зобов`язано позивача вжити відповідних заходів.

Відповідно до п.4 спірної вимоги відповідача щодо зобов`язання позивача вжити заходів щодо, усунення фінансових порушень, які призвели до втрат, на суму 100 245,91 грн, шляхом повернення місцевому бюджету відпускних (у тому числі податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та єдиного соціального внеску.

Структурними підрозділами Підприємства в ревізуємому періоді були укладені договори на відшкодування компенсацій та виплату допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі договорів та розрахунків отримувалися кошти на виплату компенсацій за додаткову відпустку згідно зведеного розрахунку на ЧАЕС.

Договори укладені структурними підрозділами Депо №1 з Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради, Енергогосподарство та Ремонтно-будівельне управління з Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради, якими отримано на розрахункові рахунки компенсацій за додаткову відпустку.

Тому, враховуючи вищевикладене, твердження в акті про порушення підпункту «б» пункту 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, пп. 9 п. 4, абз. 1, 4 п. 6 Порядку № 936 внаслідок не подання Підприємством протягом періоду, що підлягав ревізії, до органів соціального захисту населення відомостей про підприємство для проведення реєстрації та розрахункових документів для проведення відповідних виплат у зв`язку з чим виплачено за рахунок коштів місцевого бюджету відпускних (в т.ч. податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та перерахування єдиного соціального внеску, які підлягали виплаті з Державного бюджету України в сумі 100 245,91 гривень неправомірним, так як кошти із Державного бюджету були отримані, і як наслідок втрати не були допущені.

Зазначено, що на підставі хибних та безпідставних висновків аудиторів Держаудитслужби України протиправно винесено пункт 4 спірної вимоги та зобов`язано позивача вжити відповідних заходів.

Відповідно до п.5 спірної вимоги відповідача щодо зобов`язання позивача вжити заходів щодо недопущення порушення норм Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказам Міністерства фінансів України від 12.03,2012 № 333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 7 березня 2012 року за N456/20769, під час придбання запасних частин.

Відповідачем не прийнято до уваги, положення п. 35 Порядку, в якому зазначено, що виявлені допущені об`єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції органу державного фінансового контролю, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов`язковим посиланням на норми законів чи-інших нормативно-правових актів; які порушено; та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

За результатами проведення ревізії з окремих питань програми посадові особи органу державного фінансового контролю та залучені фахівці, які проводили ревізію у складі групи, можуть за рішенням керівника групи складати довідки, які підписують відповідні посадові особи органу державного фінансового контролю, залучені фахівці та надають об`єкту контролю одним із способів, визначених у пункті 39 цього Порядку. Працівники об`єкта контролю, які є відповідальними з цих питань, підписують протягом двох робочих днів такі довідки та повертають їх посадовим особам органу державного фінансового контролю або залученим фахівцям, які їх склали. Довідки складаються в одному примірнику, надаються керівнику групи для прийняття рішення щодо включення до акта ревізії викладених у них фактів та долучаються до акта ревізії. На вимогу об`єкта контролю йому можуть бути видані копії довідок.

Такі довідки всупереч Порядку, а також запити на надання пояснень працівникам підприємства не надавались.

Так, за період з 2021 по 31.03.2024 за рахунок капітальних трансферів, підприємство здійснювало капітальний ремонт трамваїв, тролейбусів, візків, а саме підприємство виконувало капітальний ремонт за відповідною нормативно-правовою базою, які регламентують особливості технологій капітального ремонту трамваїв та тролейбусів.

Кошти для виконання зазначених ремонтів буди отримані з місцевого бюджету шляхом перерахування їх через Управління Державної казначейської служби України у центральному районі м. Дніпра.

Підприємством було отримане Попередження зазначеної казначейської служби про те, що видатки мають бути проведені за КЕКВ 3210 (3132 «Капітальний ремонт інших об`єктів з метою цільового їх використання у відповідності до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету (зі змінами)» (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (Копія Попередження додається).

Комунальне підприємство «Дніпровський метрополітен» Дніпровської міської ради надало запит до Управління державної казначейської служби України у Центральному районі м. Дніпра з приводу підтвердження правильності проведення касових видатків на придбання запасних частин для капітальних ремонтів рухомого складу, які проводились підприємством власними силами та затверджені Планами використань за КЕКВ 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» в розділім кодів економічної класифікації. «Капітальний, ремонт інших об`єктів».

Казначейська служба надала офіційну інформацію, що видатки на придбання запасних частин для капітального ремонту рухомого складу, який проводився власними силами, у відповідності до затверджених планами використань бюджетних коштів планових показників, здійснено із дотриманням чинного законодавств.

Таким чином, керуючись однією нормою законодавств (Інструкція) ДАСУ та КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР приходять до різних висновків, щодо застосування кодів класифікації видатків.

Отже, відповідач не правильно визначає вид ремонту, а саме у даному випадку проводився саме капітальний ремонт власними силами, при наявності Сертифікату відповідності на здійснення технологічного обслуговування, капітального, капітально-відновлювального ремонту та переобладнання транспортних засобів. У момент перевірки це питання не досліджувалися.

Коди економічної класифікації затверджує Міністерство фінансів. України, а контроль за їх використанням здійснює Державна казначейська служба України, підприємство не несе відповідальності за їх застосуванням.

Надані до Казначейської служби господарські договори на придбання запасних частин та матеріалів з іншим ніж 3210 кодом економічної класифікації. не реєструвались як юридичне зобов`язання, а повертались разом з Попередженням, яке вже згадувалось в цьому запереченні.

На підставі хибних та безпідставних висновків аудиторів Держаудитслужби України протиправно винесено пункт 4 спірної вимоги та зобов`язано позивача вжити відповідних заходів.

Також, стосовно не відповідності договору з ФОП КОВАЛЕНКО №199 від 20.09.2023 проекту договору та вимогам закупівлі. Замовником у електронну систему закупівель завантажено договір №199 від 20.09.2023, зміст договору та додатку до нього, в повному обсязі відповідає проекту договору та технічним кількісним вимогам закупівлі.

У Законі Україні «Про публічні закупівлі» та Особливостях відсутні вимоги до заповнення електронних полів при опублікуванні договору на електронному майданчику закупівель. Автоматично сформований на електронному майданчику звіт за договором №199 від 20.09.2023, а саме обсяги закупівлі є технічною помилкою та не відповідає дійсності.

Також, під час ревізії було надано всі первинні документи за відповідним договором, що підтверджують відповідність договору №199 від 20.09.2023 проекту договору та вимогам закупівлі.

Зазначено, що на підставі хибних та безпідставних висновків аудиторів Держаудитслужби України протиправно винесено пункт 6 спірної вимоги та зобов`язано позивача вжити відповідних заходів.

Окрім того, деякі питання які досліджені в акті ревізії та визначені як порушення, раніше вже були перевірені Держаудитслужбою та були визначені як такі, що не мають порушень.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.

Щодо сплати КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖИ» вартості електричної енергії на суму 25 873 561,26 грн з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору від 01.02.2021 № 27 скаржник зазначає, шо між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖИ» укладено договір від 01.02.2021 № 27 про постачання електричної енергії як товарної продукції, обсяг закупівлі за яким 62 100 000 кВт*год на загальну суму 122 500 000,00 грн з урахуванням ПДВ.

Протягом періоду дії договору відбувалося коливання ціни електричної енергії, в результаті чого, укладено 12 додаткових угод на зміну ціни.

Відповідно до пункту 5.4. Договору від 01.02.2021 № 27 у разі зміни (збільшення чи зменшення) ціни електричної енергії, зазначеної в п. 1.1 Умов постачання електричної енергії (Додаток № 2 до Договору, від 01.02.2021 № 27), Сторонами укладається додаткова угода до цього Договору з обов`язковим врахуванням положень Закону України «Про публічні закупівлі».

Пунктом 13.2 Договору від 01.02.2021 № 27 передбачено, що Порядок зміни умов договору визначений Додатком № 3.

Аналізом укладених до договору додаткових угод № 1-12 установлено, що ціна електричної енергії розрахована із порушенням пункту 2.2.2 Порядку зміни умов договору, що у свою чергу, призвело до безпідставного завищення ціни електричної енергії.

Додатковою угодою від 16.02.2021 № 1 до Договору від 01.02.2021 № 27 збільшено ціну за одиницю товару з 1,643 85 грн/кВт*год до 1,77885 грн/кВт*год та зменшено обсяг закупівлі до 57 387 379,4852507 кВт*год, зобов`язання відповідно до Додаткової угоди № 2 починають діяти з моменту її підписання сторонами.

Додатковою угодою від 24.02.2021 № 2 до Договору від 01.02.2021 № 27 збільшено ціну електричної енергії, вартість якої зросла з 1,77885 грн/кВт*год до 1,91923 грн/кВт*год, як результат вартість електричної енергії за лютий місяць зросла з 1,64385 грн/кВт*год до 1,91923 грн/кВт*год.

З огляду на те, що договір та додаткові угоди укладені у лютому місяці, при розрахунку відповідно до формули, зазначеної у п. 2.2.1 Порядку зміни умов договору, у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не було підстав для перегляду ціни електричної енергії та застосування нової (зміненої) ціни.

Окрім цього, відповідно до пункту 2.2.3 нова (змінена) ціна повинна залишатися незмінною протягом розрахункового періоду.

Розрахунковим періодом згідно із пунктом 5.5 Договору від 01.02.2021 № 27 є календарний місяць, що унеможливлює укладання більше однієї додаткової угоди протягом одного місяця.

З огляду на зазначене, КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на порушення вимог пунктів 2.2.2 та 2.2.3 Порядку зміни умов договору протягом лютого 2021 року безпідставно укладено додаткові угоди від 16.02.2021 № 1 та від 24.02.2021 №2.

Ревізією було установлено порушення в ході виконання договору, зокрема КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не дотримано вимоги, передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України, пунктом 13.2 розділу 13 Договору від 01,02.2021 № 27, а також підпункту 2.2 пункту 2 Порядку змін умов договору (додаток 3 до Договору від 01.02.2021 № 27).

Додаткова угода від 15.02.2021 № б/н вперше надана додатком до заперечень до акта ревізії від 25.09.2024 № 000600-21/28, проте її фотокопія не була належним чином завірена, що свідчило про відсутність підстав для її врахування.

Указана додаткова угода не оприлюднена на вебсайті ПРОЗОРО та відповідно не досліджувалась під час моніторингу процедури закупівлі, на який КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР посилалось у своїх письмових поясненнях.

Підпунктом 5 пункту 3.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (у редакції чинній на момент укладання Додаткової угоди від 15.02.2021 № б/н) визначено, що ціна та/або порядок її розрахунку, порядок обліку та оплати електричної енергії є істотними умовами договору про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених даним пунктом.

Зазначеною додатковою угодою внесено зміни до пункту 5.5 розділу 5 «Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії» Договору від 01.02.2021 № 27 та пункту 2.2.2 Додатка № 3 до Договору від 01.02.2021 № 27, яким визначено порядок розрахунку нової (зміненої) ціни за одиницю електричної енергії, що є істотними умовами договору про постачання електричної енергії споживачу відповідно до підпункту 5 пункту 3.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.

Відтак, додаткова угода від 15.02.2021 № б/н до Договору від 01.02.2021 № 27 укладена з порушенням частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та не може бути врахована.

Щодо сплати КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖИ» вартості електричної енергії на суму 4 624 942,85 грн з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору від 31.12.2021 № 27, скаржник зазначає, що між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖИ» укладено договір про постачання електричної енергії від 31.12.2021 № 27.

Додатковою угодою від 11.01.2022 № 2 до Договору від 31.12.2021 № 27 (далі - Додаткова угода № 2) збільшено ціну за одиницю товару з 2,91011 грн/кВт*год до 3,16399 грн/кВт*год (+ 8,7 %) та зменшено обсяг закупівлі до 73 931 516 кВт*год, зобов`язання відповідно до Додаткової угоди № 2 починають діяти з моменту її підписання сторонами.

Ціна електричної енергії на ринку «на добу на-перед» в зонні «ОЕС України» на 11.01.2022 відносно 31.12.2021 зменшилась 10,4%.

Додатковою угодою від 14.01.2022 № 3 до Договору від, 31.12.2021 № 27 (далі - Додаткова угода № 3) збільшено ціну за одиницю товару з 3,16399 грн/кВт*год до 3,44301 грн/кВт*год (+8,8 %) та зменшено обсяг закупівлі до 68 009 283 кВт*год, зобов`язання відповідно до Додаткової угоди № З починають діяти з моменту її підписання сторонами.

Ціна електричної енергії на ринку «на добу на-перед» в зонні «ОЕС України» на 14.01.2022 відносно 11.01.2022 збільшилась на 8%, що на 0,8 % менше ніж збільшено Додатковою угодою №3.

Отже, враховуючи викладене, КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», підпункту 2.2 пункту 2 Порядку зміни умов договору, укладено Додаткову угоду № 2 та Додаткову угоду № 3 на збільшення ціни за одиницю товару без документального підтвердження коливання ціни товару на ринку в сторону збільшення його ціни.

Відповідно до пункту 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

31.12.2021 сторони дійшли згоди, зокрема, щодо ціни постачання електричної енергії протягом 2022 року шляхом підписання Договору від 31.12.2021 №27.

Проведеним аналізом середньозважених цін електричної енергії на РДН в торговій зоні «ОЕС України» за даними сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» установлено, що середньозважена ціна електричної енергії станом на 20.12.2021 (дата проведення аукціону) становила 3 3.08,72 грн/МВт.год та за період з 20.12.2021 по 11.01.2022 (дата укладання додаткової угоди № 2 до Договору від 31.12.2021 № 27) не перевищувала зазначений показник.

Отже відсутнє обґрунтування, що підвищення ціни було непрогнозованим та його не можливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції, позаяк середньозважена ціна електричної енергії на РДН за період з 20.12.2021 по 11.01.2022 не перевищувала середньозважену ціну на дату проведення аукціону (20.12.2021).

З огляду на зазначене, додатковою угодою від 11.01.2022 № 2 до Договору від 31.12.2021 №27 змінено ціну електричної енергії без належного підтвердження факту коливання середньозважених цін на ринку, а також за відсутності обґрунтування, що підвищення середньозважених цін на електричну енергію було непрогнозованим.

За період з 01.01.2022 по 10.01.2022 КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР сплачено вартість електричної енергії за ціною визначеною у Договорі від 31.12.2021 №27.

З огляду на те, що додаткова угода від 11.01.2022 № 2 укладена без підтвердження коливання ціни електричної енергії на ринку, а також за відсутності обґрунтування, що така зміна була не передбачуваною, ціна електричної енергії сплачена за період з 11.01.2022 по 13.01.2022 повинна розраховуватися за ціною визначеною в Договорі від 31.12.2021 № 27.

З огляду на те, що додатковою угодою від 11.01.2022 № 2 завищено вартість електричної енергії, ціна електричної енергії визначена у додатковій угоді від 14.01.2022 № 3 також підлягає перегляду з урахуванням положень Закону України «Про публічні закупівлі» та умов Договору від 31.12.2021 №27.

Щодо сплати КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь ТОВ «ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС» вартості електричної енергії на суму 3 943 7І 6,68 грн з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору від 29.12.2022 № 152/1, скаржник зазначає, що між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та ТОВ «ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС» укладено договір від 29.12.2022 № 152/1, відповідно до якого останній постачає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача обсягом 81 780 000 кВт*год на загальну суму 407 440 063,44 з урахуванням ПДВ 67 906 667,24 гривні.

Істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених підпунктами 1-8 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Зміна ціни за одиницю електричної енергії у зв`язку із її коливанням на ринку відбувається на підставі пункту 2, 5 та 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а також абзаців 2, 5 та 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 12.10.2022 № 1178.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови зміни середньозважених цін на ринку «на добу на перед» (пункт 2.7.2 Додатка № З до Договору від 29.12.2022 № 152/1).

З огляду на те, що одним із показників при розрахунку нової (зміненої) ціни електричної енергії є вартість електричної енергії як товару в структурі ціни електричної енергії на день укладання Договору (останньої додаткової угоди про зміну ціни), у всіх наступних за Додатковою угодою від 27.04.2023 № 3 додаткових угодах ціна електричної енергії завищена.

З огляду на зазначене, КП «Дніпровський електротранспорт» сплачено вартість електричної енергії ТОВ «ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС» на суму З 943 716,68 грн, враховуючи ПДВ більше (3 286 430,56 грн без ПДВ).

Зазначає, що судом не враховано той факт, що при перерахунку ціни електричної енергії за квітень 2023 року (під час укладання Додаткової угоди № 3 від 27.04.2023) не враховано зміну ціни відповідно до додаткової угоди № 2, у зв`язку із тим, що зміна ціни не залежала від коливання середньозважених цін на ринку «на добу наперед».

У випадку перегляду ціни у зв`язку зі змінами середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед» застосовується пункт 2.7.2 Додатка № 3 до Договору від 29.12.2022 №152/1.

При укладанні додаткової угоди від 27.04.2023 № 3 щодо змін до Договору від 29.12.2022 № 152/1 сторони мали керуватися пунктом 2.7.2 Додатка № 3 до договору від 29.12.2022 № 152/1. В іншому випадку не досягаються основні принципи здійснення публічних закупівель, зокрема принцип максимальної економії.

Також Держаудитслужбою було проведено розрахунок маржі, яка визначає різницю між виручкою від продажу товарів або послуг і вартістю їх виробництва чи закупівлі.

Така маржа постачальника на момент укладання договору за результатами тендеру становила 8,1 %. Під час зменшення ціни електричної енергії додатковою угодою від 27.04.2023 № 3 на 1,0,0 % без врахування пункту 2.7.2 Додатка № 3 до Договору від 29.12.2022 № 152/1, постачальник підвищив маржу до 10,6 %, що на 2,5% вище від початково встановленої в договорі. Слід зазначити, що протягом наступних періодів даний показник залишався На одному рівні та не знижувався.

Проте, за умови застосування пункту 2.7.2 Додатка № 3 до Договору від 29.12.2022 № 152/1 при укладанні додаткової угоди від 27.04.2023 № З маржа постачальника протягом усього терміну дії договору залишилася б на рівні 8,1%, як і було закладено в Договорі від 29.12.2023 № 152/1. Вказаний факт може свідчити про недобросовісні дії постачальника та навмисне завищення вартості електричної енергії з метою збільшення прибутку. У такому випадку не досягається головна мета Закону України «Про публічні закупівлі» забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції, а також принципи максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Щодо пункту 2 оскаржуваної Вимоги (вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат, на суму 472 705,70 грн шляхом повернення місцевому бюджету виплаченої працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання), скаржник зазначає, що вимоги щодо колективного договору встановлено у главі II КЗпП України та у Законі України «Про колективні договори та угоди» від 01.07.1993.

Упродовж 2021-2023 років, І кварталу 2024 року окремим працівникам виплачувалася матеріальна допомога в зв`язку з сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання). Підставою для надання матеріальної допомоги є письмова заява на ім`я керівника Підприємства, яку треба обґрунтувати документально відповідними документами.

Бюджетні асигнування за статтею видатків «Заробітна плата» для КП «Дніпровський електротранспорт» на виплату окремим працівникам матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання) згідно Планів використання бюджетних коштів на. 2021 - 2023 роки та І кварталу 2024 року за КПКВК 1917426 «Інші заходи у сфері електротранспорту» та КПКВК 1917693 «Інші заходи пов`язані з економічною діяльністю», не виділялись.

Проте, КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР за рахунок бюджетних асигнувань по статті видатків «Заробітна плата» Планів використання бюджетних коштів на 2021-2023 роки та І кварталу 2024 року за КПКВК 1917426 «Інші заходи у. сфері електротранспорту» та КПКВК 1917693 «Інші заходи пов`язані з економічною діяльністю» використано кошти на виплату окремим працівникам Підприємства матеріальної допомоги в зв`язку з сімейними обставинами (одруження, /народження / дитини /лікування, поховання), в той час як Зазначена виплата повинна здійснюватися виключно за рахунок коштів підприємства.

Отже, на порушення вимог пункту 9 та пункту 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, пункту 8 статті 7, статті 119 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР зайво отримані кошти з місцевого бюджету на суму 1 472 705,70 грн на виплату окремим працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання), що призвело втрат фінансових ресурсів бюджету міста Дніпро.

Держаудитслужба не спростовує правомірність виплати матеріальної допомоги окремим працівникам. Проте, наголошує на необхідності здійснення таких виплат за рахунок власних коштів Підприємства, як передбачено пунктом 1.1 Положення, а також зазначає, що вказані виплати не відповідають виділеним бюджетним асигнуванням згідно Планів використання бюджетних коштів.

КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР отримує доходи від перевезень пасажирів міським електротранспортом та міськими автобусами за затвердженим Дніпровською міською радою тарифами (з чого і формуються власні кошти підприємства); доходи, отримані від фінансування з міського бюджету та інші операційні доходи.

Відтак у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР була можливість виплати матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання) за рахунок/власних коштів та недопущення порушення бюджетного законодавства.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача та законність рішення суду в частині, що оскаржується відповідачем, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Щодо пункту 3 оскаржуваної Вимоги (вжити заходів щодо усунення фінансових порушень під час оплати праці (нарахування премії, інших заохочувальних виплат, у тому числі ЄСВ директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 , зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів), які призвели до втрат, на суму 421 003,70 грн та 42 362,67 грн шляхом відшкодування у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат), зазначено, що у пункті 3.1 Положення про оплату праці керівників підприємств, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 15.11.2017 № 66/26 (далі - Положення № 66/26), яке є чинним, вказано, що преміювання Керівника здійснюється на підставі показників звітів про виконання фінансового плану підприємства, статистичних та бухгалтерських даних за результатами роботи комунального підприємства за звітний період.

Пунктом 3.2 Положення № 66/26 передбачено встановлення керівнику квартальних та річних премій.

Пунктами 3.3, 3.4 Положення № 66/26 визначено порядок їх погодження.

Поряд із цим інших видів премій Положенням № 66/26 не передбачено.

Протягом періоду з 01.01.2021 по 31.03.2024 директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 зайво нараховувалися та виплачувалися «інші заохочувальні виплати», що не відповідає вимогам підпункту 6 пункту 1 Постанови № 859.

Вказані виплати директору підприємства виплачувалися відповідно до наказів КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, за відсутності рішень міської ради та будь-якого погодження щодо зазначених виплат.

Отже, твердження позивача щодо неправомірності висновків органу державного фінансового контролю є безпідставними та спростовуються фактичними обставинами справи та приписами Постанови № 859.

Щодо проведення завищених витрат по оплаті праці (нарахування премії) директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР і зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів на загальну суму 42 362,67 грн, Держаудитслужба зазначає, що позивач стверджує, що проекти фінансового плану надані на розгляд галузевому виконавчому органу міської ради фактично на 2021 рік - 30.11.2020 (лист від 19.10.2020 № 2865), на 2023 рік - 26.12.2022 (листа від 01.11.2022 № 1/10-1887), на 2024 рік - 29.12.2023 (лист від 20.10.2023 № 2114), а тому, посилаючись на пункт 5 Порядку № 482 (10-денний строк для розгляду проекту), відсутня відповідальність позивача за несвоєчасне затвердження фінансового плану.

Держаудитслужба зазначає, що на порушення підпункту 3 пункту 1 Постанови № 859 проведено завищених витрат по оплаті праці (нарахування премії) директора на загальну суму 34 723,50 грн, чим завдано матеріальних втрат бюджету міста Дніпро на зазначену суму. Внаслідок зайвого нарахування премії зайво перераховано внесків до державних цільових фондів на загальну суму 7 639,17 грн (2021 - 1 722,27 грн; 2023 - 1 453,32 грн; 2024 - 4 463,58 грн), чим порушено частину п`яту статті 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо пункту 4 оскаржуваної Вимоги (вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат, на суму 100 245,91 грн шляхом повернення місцевому бюджету відпускних (у тому числі податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або ^ учасникам ліквідації її наслідків та єдиного соціального внеску), зазначає, що КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР виплачено за рахунок коштів місцевого бюджету відпускні (зокрема податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС, або учасникам ліквідації її наслідків та перераховано єдиний соціальний внесок, які підлягали виплаті з Державного бюджету України, що призвело до втрат фінансових ресурсів бюджету міста Дніпро на загальну суму 100 245,91 гривні.

Враховуючи надані із запереченнями до акта ревізії платіжні інструкції щодо отриманої компенсації (відшкодування) за сплачені відпускні, КП Дніпровський електротранспорт» ДМР отримано кошти як з місцевого бюджету для проведення виплат відпускних, так і з державного бюджету, тобто згадане може свідчити про покриття одних витрат двічі - спочатку за рахунок коштів міста Дніпра (цей факт документально зафіксований під час ревізії), а потім - за рахунок коштів державного бюджету, що надійшли як відшкодування.

З огляду на те, що КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР отримано кошти з державного бюджету на відшкодування відпускних за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та перерахування єдиного соціального внеску, кошти, отримані з місцевого бюджету на покриття тих самих витрат, підлягали поверненню до місцевого бюджету відповідно до пункту 9.1 наказу Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів».

Поряд із цим відновлення касових видатків можливо лише в межах одного бюджетного періоду.

Відтак, суми виплачених (з місцевого бюджету) відпускних за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків з нарахуваннями, та у подальшому компенсовані (відновлені) з державного бюджету, мають бути повернуті до місцевого бюджету.

Щодо пункту 5 оскаржуваної Вимоги (вжити заходів щодо недопущення порушення норм Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 року за № 456/20769, під час придбання запасних частин), зазначає, що у акті ревізії немає висновків щодо визначення (кваліфікації) видів ремонтів, проте зазначено про недотримання Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21.06.2012 № 754), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 року за № 456/20769 під час придбання запасних частин.

Згідно із пунктом 8, 16 підпункту 2.2.1 пункту 2.2. глави 2 Інструкції № 333 придбання комплектувальних виробів і деталей для ремонту всіх видів виробничого та невиробничого обладнання, а також придбання запчастин до транспортних засобів здійснюється за кодом 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар».

Зазначене свідчить про недотримання вимог Інструкції № 333 у разі придбання таких запчастин за рахунок капітальних видатків.

КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не надано копію Попередження Управління державної казначейської служби України у Центральному районі м. Дніпра щодо необхідності приведення видатків за КЕКВ 3210, а також копію листа Управління державної казначейської служби України у Центральному районі м. Дніпра щодо підтвердження правильності проведення касових видатків за КЕКВ 3210, про які згадано у змісті апеляційної скарги.

Відповідно до абзацу шостого пункту 35 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, визначено право посадових осіб органу державного фінансового контролю, які проводили ревізію у складі групи, щодо складання довідок.

Відтак твердження КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, що згадані довідки працівникам Підприємства всупереч Порядку № 550 не надавались, є хибним.

Держаудитслужба листом від 29.11.2024 № 000600-14/15038-2024 звернулася до Державної казначейської служби України з метою отримання роз`яснення щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР.

Державна казначейська служба України листом від 20.12.2024 № 14-36357-2024 повідомила, що код економічної класифікації видатків залежатиме від підтвердних документів (предмету та умов договору/договорів тощо), згідно із якими буде здійснено придбання запасних частин та комплектуючих для ремонту рухомого складу підприємства (трамваїв, тролейбусів), а також від - їх відображення в бухгалтерському обліку.

Щодо пункту 6 оскаржуваної Вимоги (вжити заходів щодо недопущення порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» під час проведення закупівель), зазначає, що Замовник в електронній системі закупівель оприлюднив Звіт про виконання договору про закупівлю UA-2023-08-11- 007456-а, з якого випливає, що під час виконання Договору від 20.09.2023 № 199 змінені його істотні умови. Інформація, зазначена у Звіті про виконання договору, відрізняється від змісту тендерної пропозиції ФОП КОВАЛЕНКО та Додатку 1 до Договору від 20.09.2023 № 199 «Специфікація». Зокрема, було змінено сам предмет договору та обсяги закупівлі. У електронній системі закупівель немає жодної інформації щодо внесення змін до Договору від 20.09.2023 № 199. Отже, зазначене є порушенням вимог частини четвертої, п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та пунктів 18 та 19 Особливостей відповідно.

З аналізу положень статей Закону України «Про публічні закупівлі» слідує, що замовник самостійно оприлюднює в електронній системі закупівель інформацію про закупівлю, в тому числі звіт про виконання договору про закупівлю. Відтак твердження позивача, що звіт за договором від 20.09.2023 № 199 був сформований на електронному майданчику автоматично, не відповідає дійсності. Первинних документів, що до постачання Продукції за згаданим договором до перевірки не надано. Окрім цього, письмової заявки від Замовника на постачання, сертифікати якості, сертифікати відповідності, або будь які документи на підтвердження якості, відповідності та комплектності Продукції, що була придбана Замовником - до перевірки також не надано.

Також пункт 6 оскаржуваної Вимоги за своїм змістом має превентивний характер та направлений на дотримання Замовником законодавства під час здійснення публічних закупівель.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційних скарг, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Державна аудиторська служба України відповідно до пункту 8.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року провела планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (далі КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, Підприємство, об`єкт контролю) за період з 01.01.2021 по 31.03.2024.

Листом від 25.11.2024 № 000600-14/14739-2024 Держаудитслужба надіслала об`єкту контролю вимогу про усунення виявлених порушень, що відображені в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради від 25.09.2024 № 000600-21/28.

Під час ревізії контролюючим органом встановлено порушення вимог частин 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України, пункту 13.2 розділу 13 Договору від 31.12.2021 №27, а також підпункту 2.2 пункту 2 Порядку змін умов договору (Додаток №3 до Договору від 01.02.2021 № 27) КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР сплачено вартість електричної енергії ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ» на суму 25 873 561,26 грн з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору від 01.02.2021 №27, чим завдано матеріальної шкоди (втрат) КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на вказану суму.

Також, контролюючим органом встановлено, порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», частин 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України, пункту 13.2 розділу 13 Договору від 31.12.2021 №27, а також підпункту 2.2 пункту 2 Порядку змін умов договору (Додаток №3 до Договору від 31.12.2021 №27) КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР сплачено вартість електричної енергії ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ» на суму 4 624 942,85 грн з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору від 31.12.2021 №27, чим завдано матеріальної шкоди (втрат) КП «Дніпровський" електротранспорт» ДМР на вказану суму.

Крім того, в порушення вимог частин 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України, пункту 13.2 розділу 13 Договору від 29.12.2022 №152/1, а також підпункту 2.7.2 пункту 2 Порядку змін умов договору (Додаток №3 до Договору від 29.12.2022 №152/1) КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР сплачено вартість електричної енергії ТОВ «ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС» на суму 3 943 716,68 грн з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору від 29.12.2022 №152/1, чим завдано матеріальної шкоди (втрат) КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на вказану суму.

В порушення вимог пункту 9 та пункту 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, пункту 8 статті 7, статті 119 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР зайво отримані кошти з місцевого бюджету на суму 1 472 705,70 грн на виплату окремим працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, - лікування, поховання), що призвело втрат фінансових ресурсів бюджету міста Дніпро.

У порушення вимог підпункту 6 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 №859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній комунальній власності та об`єднань державних підприємств», допущено втрати фінансових ресурсів за рахунок коштів фінансової підтримки з місцевого бюджету на «інші заохочувальні виплати» директору КІ «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 та перерахування єдиного соціального внеску (ЄСВ) на загальну суму 421 003,70 грн, у тому числі ЄСВ 75 918,70 грн, чим завдано матеріальних втрат на вказану суму.

У порушення вимог підпункту «б» пункту 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України та підпункту 9, пункту 4, абзаців першого, четвертого пункту 6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не подавались протягом періоду, що підлягає ревізії, до органу соціального захисту населення відомості про підприємство для проведення реєстрації та розрахункові документи для проведення відповідних виплат, у зв`язку з чим виплачено за рахунок коштів місцевого бюджету відпускних (у тому числі податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС, або учасникам ліквідації її наслідків та перерахування єдиного соціального внеску, які підлягали виплаті з Державного бюджету України, що призвело до втрат фінансових ресурсів бюджету міста Дніпро на загальну суму 100 245,91 гривні.

У порушення вимог підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 №859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній комунальній власності та об`єднань державних підприємств» та пункту 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI проведено завищених витрат по оплаті праці (нарахування премії) директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 і зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів на загальну суму 42 362,67 грн, чим завдано матеріальних втрат на вказану суму.

У порушення вимог пункту 1.6 розділу 1, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 глави 3 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 21.06.2012 №754), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 року за №456/20769 КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР здійснено видатки у 2021-2023 роках на загальну суму 73 582 086,04 грн за рахунок капітальних видатків спеціального фонду (КЕКВ 3210), які мають здійснюватися за рахунок поточних видатків загального фонду (КЕКВ 2610).

У порушення вимог частин 4, 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та пунктів 18, 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року №1178, встановлено зміну предмета і обсяги укладеного Договору від 20.09.2023 №199, які відрізняються від змісту Договору (проєкту) підписаного, скріпленого печаткою ФОП ОСОБА_2 та завантаженого до складу тендерної пропозиції учасника (файл: «Згода з умовами договору про закупівлю»), який визначено переможцем процедури закупівлі (UA-2023-08-11-007456-а).

У зв`язку з виявленими порушеннями Державною аудиторською службою України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», позивачу направлено вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 25.11.2024 №000600-14/14739-2024, в якій відповідач вимагає від позивача наступне: 1) вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат бюджетних коштів, на суму 34 442 220,78 грн (електроенергія) шляхом проведення претензійно-позовної роботи зі стягнення коштів за договорами, відповідно до норм статей 224-226 Господарського кодексу України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат; 2) вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат на суму 1 472 705,70 грн шляхом повернення місцевому бюджету виплаченої працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання); 3) вжити заходів щодо усунення фінансових порушень під час оплати праці (нарахування премії, інших заохочувальних виплат, у тому числі ЄСВ директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 , зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів), які призвели до втрат, на суму 421 003,70 грн та 42 362,67 грн шляхом відшкодування у порядку статей 130-136 Кодексу Законів про працю України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат; 4) вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат, на суму 100 245,91 грн шляхом повернення місцевому бюджету відпускних (у тому числі податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та єдиного соціального внеску; 5) вжити заходів щодо недопущення порушення норм Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 року за №456/20769, під час придбання запасних частин, 6) вжити заходів щодо недопущення порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» під час проведення закупівель.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 (далі Положення № 43), визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 3, 9 пункту 4 Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: інспектування (ревізії); вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

На підставі пункту 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Правові та організаційні засади здійснення фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі Закон № 2939).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до статті 2 Закону № 2939, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 4 Закону № 2939-XII, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

За пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 2939, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень;

Відповідно до статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право, зокрема: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (пункт 1 частини першої статті 10); безперешкодного доступу в ході державного фінансового контролю на склади, у сховища, виробничі та інші приміщення, що належать підприємствам, установам та організаціям, що контролюються; призупиняти в межах своїх повноважень бюджетні асигнування, зупиняти операції з бюджетними коштами в установленому законодавством порядку, а також застосовувати та ініціювати застосування відповідно до закону інших заходів впливу у разі виявлення порушень законодавства (пункт 2 частини першої статті 10); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7 частини першої статті 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13 частини першої статті 10).

З огляду на викладене, зазначені права контролюючого органу є одночасно його обов`язками, які повинні бути реалізованими за наявності визначених законом підстав, у визначений законом спосіб та у визначеній законом формі.

За приписами статті 11 Закону, плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язком у вказаному значенні є проведення за наявності законних підстав ревізій контролюючим органом, пред`явлення керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства.

При цьому, Закон № 2939-XII розрізняє два види ревізій: планові виїзні і позапланові виїзні.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 550 інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За пунктом 3 Порядку, планова виїзна ревізія - ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані проведення заходів державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої підконтрольної установи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться ревізія, не частіше ніж один раз на календарний рік.

Позапланова виїзна ревізія - ревізія, яка не передбачена в планах проведення заходів державного фінансового контролю і проводиться за наявності обставин, визначених Законом.

Згідно з пунктами 4, 5 Порядку № 550 планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону та цього Порядку.

Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених Законом.

Відповідно до пункту 6 Порядку №550 органи державного фінансового контролю за письмовим зверненням можуть отримувати від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій інформацію, що стосується діяльності та фінансового стану об`єкта контролю.

Відповідно до п. 16 Порядку №550, ревізія проводиться шляхом:

- документальної перевірки, що передбачає встановлення відповідності законодавству установчих, фінансових, бухгалтерських (первинних і зведених) документів, статистичної, фінансової та бюджетної звітності, господарських договорів, розпорядчих та інших документів об`єкта контролю, пов`язаних із плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності (далі - документи об`єкта контролю). Надання документів об`єкта контролю посадовим особам органу державного фінансового контролю забезпечується керівником об`єкта контролю чи його заступником у строк, який зазначається посадовими особами органу державного фінансового контролю у вимозі про надання документів та встановлюється з урахуванням запитуваного обсягу таких документів;

- фактичної перевірки, що передбачає контроль за наявністю грошових сум, цінних паперів, бланків суворої звітності, оборотних і необоротних активів, інших матеріальних і нематеріальних цінностей шляхом проведення інвентаризації, обстеження та контрольного обміру виконаних робіт, правильністю застосування норм витрат сировини і матеріалів, виходу готової продукції і природних втрат шляхом організації контрольних запусків у виробництво, контрольних аналізів готової продукції та інших аналогічних дій за участю відповідних посадових осіб органу державного фінансового контролю або фахівців інших органів, підприємств, установ та організацій. Посадові особи органу державного фінансового контролю мають право вимагати від керівників об`єкта контролю організацію та проведення фактичної перевірки в присутності посадових осіб органу державного фінансового контролю та за участю матеріально-відповідальних осіб, а у разі перевірки обсягу виконаних робіт - також представників суб`єкта господарювання - виконавців робіт.

За пунктом 23 Порядку № 550, у разі відсутності бухгалтерського обліку на об`єкті контролю, недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю або залученого фахівця до проведення ревізії та ненадання необхідних для перевірки документів, наявності інших об`єктивних і незалежних від органу державного фінансового контролю обставин, що унеможливлюють або перешкоджають проведенню ревізії, посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує акт про неможливість проведення ревізії із зазначенням відповідних причин, який надається об`єкту контролю одним із способів, визначених у пункті 39 цього Порядку, та долучається до матеріалів ревізії.

У разі усунення таких обставин ревізія за рішенням керівника органу державного фінансового контролю може бути завершена в установленому законодавством порядку. При цьому до її тривалості не включається строк, протягом якого ревізія фактично не проводилася. В іншому випадку ревізія не вважається проведеною і орган державного фінансового контролю має право вдруге організувати та провести ревізію об`єкта контролю, зокрема в плановому порядку, протягом того ж календарного року.

Про факти недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю до проведення ревізії, ненадання необхідних для перевірки документів та інші незалежні від органу державного фінансового контролю обставини, що перешкоджають проведенню ревізії, орган державного фінансового контролю інформує правоохоронні органи для вжиття заходів, передбачених законодавством.

Перешкоджання посадовим особам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізії є підставою для застосування до об`єкту контролю санкцій, передбачених законодавством, і для притягнення керівника об`єкта контролю до визначеної законом юридичної відповідальності.

На підставі акта про неможливість проведення ревізії через відсутність бухгалтерського обліку орган державного фінансового контролю одним із способів, визначених у пункті 39 цього Порядку, надає об`єкту контролю вимоги щодо приведення обліку у відповідність із законодавством та інформує про це орган управління об`єкта контролю.

Керівник об`єкта контролю повідомляє органу державного фінансового контролю про усунення таких обставин наступного робочого дня після їх усунення.

Отже, посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує акт про неможливість проведення ревізії із зазначенням відповідних причин за наявності хоча б однієї з таких обставин: 1) відсутність бухгалтерського обліку на об`єкті контролю; 2) недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю або залученого фахівця до проведення ревізії та ненадання необхідних для перевірки документів; 3) наявність інших об`єктивних і незалежних від органу державного фінансового контролю обставин, що унеможливлюють або перешкоджають проведенню ревізії.

Відповідно до пункту 35 Порядку №550 результати ревізії оформляються актом, який повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку органу державного фінансового контролю, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).

Таким чином, Порядком №550, яким визначено процедуру проведення ревізій, передбачено два види документів, складенням яких може закінчуватись ревізія: актом ревізії та актом про неможливість проведення ревізії із зазначенням відповідних причин.

З огляду на вищевказані норми Закону № 2939-XII та Порядку № 550, акт ревізії або акт неможливості проведення ревізії не є документами, що створює правові наслідки для суб`єкта інспектування, проте, є документом, що фіксує певні факти і обставини, які можуть стати підставою для «законної вимоги» контролюючого органу на адресу підконтрольного суб`єкту або для здійснення цим органом самостійно заходів до усунення виявлених порушень законодавства шляхом звернення до суду в інтересах держави (пункт 10 частини першої статті 10 Закону).

Акт ревізії або акт неможливості проведення ревізії не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Такий акт є службовим документом, який фіксує факт неможливість завершення ревізії і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його прийняття. Акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, а тому оцінка акта, у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

За своєю правовою природою такий акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень владно-зобов`язуючого характеру, що породжує юридичні наслідки для суб`єкта господарювання, а є лише носієм певної інформації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №826/3350/17.

Акт органу контролю лише фіксує наявність/відсутність порушень законодавства за результатами проведеної ревізії (перевірки). Відсутність спірних правовідносин, зокрема, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

За правилами пункту 46 Порядку № 550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Так, пунктом 50 Порядку № 550 передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року справа №826/3350/17 дійшов висновки, що законна вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкта (об`єкта контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

Вказане дає підстави для висновку, що саме дії/рішення органу контролю, вчинені/прийняті на підставі акту, за результатами проведеної ревізії, тягнуть для позивача настання негативних наслідків у вигляді порушення прав, свобод та інтересів, а тому саме такі можуть бути оскаржені до суду у визначеному законом випадку.

Подібна правова позиція викладена і в судових рішеннях Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 160/14339/23, від 06 червня 2024 року у справі № 560/4308/22.

Враховуючи, що відповідач має повноваження щодо отримання документів під час проведення заходів фінансового контролю, що є законодавчо наданим інструментом для отримання необхідних документів для об`єктивного дослідження питань програми ревізії, а також повинен вживати заходів, щодо отримання останніх, та не може обмежитись документами, в яких не було інформації, потрібної для перевірки, тому у разі виникнення обставин, які унеможливлюють проведення ревізії, посадова особа органу фінансового контролю повинна скласти акт про неможливість проведення ревізії, із зазначенням відповідних причин та описом об`єктивних фактів та обставин, що і було зроблено у межах спірних правовідносин.

Щодо пункту 1 вимоги Державної аудиторської служби України, згідно з яким позивача зобов`язано вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат бюджетних коштів, на суму 34 442 220,78 грн (електроенергія) шляхом проведення претензійно-позовної роботи зі стягнення коштів за договорами, відповідно до норм статей 224-226 Господарського кодексу України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 10 Закону, замовник через авторизований електронний майданчик самостійно та безоплатно оприлюднює в ЕСЗ повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю та зміни до договору у випадках, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону - протягом трьох робочих днів із дня внесення змін. Аналогічні вимоги містить ч. 7 ст. 41 Закону.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Частиною 7 статті 41 Закону зазначено наступне: «У разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю».

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Отже, замовникам слід керуватися приписами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, з урахуванням вимог, передбаченими Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина друга статті 180 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відтак, істотні умови договору, у розумінні статті 638 Цивільного кодексу України, це умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами частини третьої статті 180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору, сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено випадки, за наявності яких можлива зміна істотних умов договору про закупівлю.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/ або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті (дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку».

Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2023 року в справі №160/7811/22, з посиланням на постанову Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі №160/13903/21, констатував, що аналіз положень частин четвертої, п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дає підстави для висновку, що встановлені частиною четвертою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» заборони щодо зміни умов договору стосуються заборони на зміну істотних умов договору порівняно зі змістом тендерної документації, і така заборона не стосується формального викладення певних положень договору в редакції, відмінній від проекту договору, якщо при цьому не змінюються істотні умови договору, і норми цієї статті не містять заборони на уточнення редакції певних положень проекту договору, які не є істотними умовами договору у розмінні статті 638 Цивільного кодексу України.

Законом України «Про публічні закупівлі» вимагається, щоб умови договору про закупівлю не відрізнялися від змісту тендерної пропозиції, і його істотні умови не змінювалися після підписання (за винятками, передбаченими у тій же частині п`ятій статті 41). У цьому зв`язку важливо розуміти, що умови договору про закупівлю не повинні саме сутнісно, змістовно виходити за рамки тендерної пропозиції (за винятком тих випадків, які передбачає Закон України «Про публічні закупівлі») (постанова Верховного Суду від 29 червня 2023 року у справі №120/3872/22.).

Разом із цим, у постанові від 04 травня 2022 року в справі №160/6513/21 Верховний Суд зауважив, що несуттєві відмінності умов договору про закупівлю від його проєкту, які за своїм наповненням не визначають нових договірних зобов`язань, не звужують чи, навпаки, не розширюють договірних зобов`язань сторін, які витікають із тендерних пропозицій і тендерної документації, й не суперечать останнім, не можуть мати наслідком нікчемність договору про закупівлю.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі №160/13903/21, від 05 вересня 2024 року справа № 200/9815/21.

Отже, Законом України «Про публічні закупівлі» вимагається, щоб умови договору про закупівлю не відрізнялися від змісту тендерної пропозиції, і його істотні умови не змінювалися після підписання (за винятками, передбаченими у тій же частині п`ятій статті 41). У цьому зв`язку важливо розуміти, що умови договору про закупівлю не повинні саме сутнісно, змістовно виходити за рамки тендерної пропозиції (за винятком тих випадків, які передбачає Закон України «Про публічні закупівлі»).

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 5 травня 2022 року у справі №160/6513/21, від 29 червня 2023 року у справі № 120/3872/22, від 9 листопада 2023 року у справі № 160/7811/22.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, частини 2 статті 180 ГК України істотними умовами договору є усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 655 ЦК України, істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет і ціна.

Змістом договору та тендерною документацією не визначено жодних інших умов договору істотними.

01.02.2021 між КП «Дніпровський електротранспорт» (Замовник) та ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ» (Контрагент) укладено договір про закупівлю №27 за предметом закупівлі «КОД ДК 021:20-5 ЕЛЕКТРИЧНА ЕНЕРГІЯ (ЕЛЕКТРИЧНА ЕНЕРГІЯ)» - UA-2020-10-15-003119-b, укладено відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».

15.02.2021 між КП «Дніпровський електротранспорт» та ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ» було укладено додаткову угоду б/н, якою сторони дійшли згоди про внесення змін до Додатку № 3 до Договору про постачання електричної енергії від 01.02.2021р. №27, а також п.5.5. Договору про постачання електричної енергії від 01.02.2021 №27.

Отже, зміни, викладені додатковою угодою б/н від 15.02.2021 до договору про постачання електричної енергії від 01.02.2021 №27 змінили умови договору, які не визначені як істотні умови за договором відповідно Закону України «Про публічні закупівлі».

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, у зв`язку з тим, що контролюючим органом не взято до уваги додаткову угоду б/н від 15.02.2021, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи та оригінал якої досліджено судом, за умовами якої до пункту 5.5. договору про закупівлю №27 від 01.02.2021 внесено зміни, висновки відповідача щодо переплати вартості електричної енергії на суму 25 873 561,26 грн. є необґрунтованими.

Також, 31.12.2021 між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та ТОВ «НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ» укладено Договір №27.

Відповідно до п. 13.1. Договору №27 від 31.12.2021, договір діє з 01.01.2022 до 31.12.2022.

Отже, вартість електроенергії станом на 31.12.2021 не могла бути врахована відповідачем в розрахунках під час проведення ревізії, оскільки в цей день договір ще не діяв.

Таким чином, висновки відповідача щодо переплати на суму 4 624 942,85 грн є необґрунтованими.

29.12.2022 між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та ТОВ «ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС» укладено Договір №152/1.

Відповідно до п.5.1.1. договору №152/1 від 29.12.2022, постачання електричної енергії здійснюється за фіксованою ціною, яка складається з таких складових: ціна електричної енергії, як товару та тариф оператора системи передачі. Аналогічне зазначено у додатку №1 до договору «Комерційна пропозиція постачальника електричної енергії».

Згідно з п.5.2 того ж договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Пунктом 5.3 договору визначено, що у разі зміни ціни електричної енергії (а не її складових), зазначеної в п. 5.1.1. та комерційній пропозиції, сторонами укладається додаткова угода відповідно до Порядку зміни умов договору.

Відповідно до п. 13.1. Договору про постачання електричної енергії споживачу №152/1 від 29.12.2022 та п.1. Додатку № 3 «Порядок зміни умов договору» до цього ж договору, зміни в цей Договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою.

04.04.2023 сторонами договору була укладена додаткова угода №2 до цього договору, якою було змінено ціну на електричну енергію (у сторону збільшення) на підставі зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії, а тому висновки відповідача щодо сплати вартості електричної енергії ТОВ «ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС» на суму 3 943 716, 68 грн. з ПДВ більше, ніж передбачено умовами договору від 29.12.2022 №152/1 та завдання матеріальної шкоди (втрат) для КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на вказану суму, є необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що пункт 1 оскарженої вимоги є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо пункту 2 вимоги Державної аудиторської служби України, згідно з яким позивача зобов`язано вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат на суму 1 472 705,70 грн шляхом повернення місцевому бюджету виплаченої працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами (одруження, народження дитини, лікування, поховання).

Відповідно до ст. 10 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01 липня 1993 року № 3356-XII, колективний договір укладається з метою регулювання виробничих, трудових та соціально-економічних відносин та узгодження інтересів працівників, власників та уповноважених ними органів. Іншими словами, колективний договір визначає права, обов`язки та взаємні зобов`язання роботодавця та працівників.

Відповідно до ст. 13 КЗпП України та ст. 7 Закону № 3356, у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: встановлення гарантій, компенсацій, пільг.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати визначає, що до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами нормами. Матеріальні виплати, що зазначені в даній статті і являються матеріальною допомогою зазначеною в Колективному договорі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 № 1170 визначено, що матеріальна допомога надається окремому працівнику на підставі його заяви, за рішенням директора підприємства у зв`язку з сімейними обставинами: на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі довгострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Так, матеріальна допомога працівникам Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради виплачується на підставі Колективного договору, а саме: положення про порядок надання одноразової цільової матеріальної допомоги працівникам підприємства.

Відповідно до пункту 27 розділу IV «Оплата праці, її регулювання, гарантії і компенсації» Колективного договору визначено, що працівникам надається матеріальна допомога згідно із Положенням про порядок надання одноразової цільової матеріальної допомоги працівникам Підприємства (далі - Положення) (Додаток 12 до колективного договору).

У пункті 1.1, Положення зазначено, що це Положення визначає умови та порядок надання одноразової цільової матеріальної допомоги для соціальної підтримки працівників за рахунок коштів підприємства при наявності фінансової можливості підприємства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновки відповідача щодо фінансових порушень, які призвели до втрат на суму 1 472 705,70 грн є необґрунтованими. Отже, пункт 2 оскарженої вимоги є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо пункту 3 вимоги Державної аудиторської служби України, згідно з яким позивача зобов`язано вжити заходів щодо усунення фінансових порушень під час оплати праці (нарахування премії, інших заохочувальних виплат, у тому числі ЄСВ директору КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_1 , зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів), які призвели до втрат, на суму 421 003,70 грн та 42 362,67 грн шляхом відшкодування у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування витрат.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини 4 статті 65 Господарського кодексу України, відповідно до якої, у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його найму за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі довгострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно ст. 8 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» №859 від 19.05.1999 умови, диференційовані показники та розміри преміювання за підсумками роботи за: квартал - у розмірі до трьох місячних посадових окладів керівника підприємства; рік - у розмірі до двадцяти чотирьох місячних посадових окладів керівника підприємства.

При цьому у разі: наявності заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 відсотків максимально дозволеного розміру премії відповідно до цієї постанови; збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом премія за такий поточний звітний період не нараховується; погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у тому звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням); незатвердження (непогодження) в установленому законодавством порядку річного фінансового плану винагорода (премія) не нараховується.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 Постанови №859 керівникові підприємства (об`єднання державних підприємств) можуть виплачуватися також: грошова допомога у розмірі не більш як шість посадових окладів у разі виходу на пенсію; винагорода за сприяння процесу приватизації об`єкта, що полягає у виконанні завдань органу приватизації, зокрема за забезпечення збереження вартості активів об`єкта приватизації, недопущення зростання його боргових зобов`язань, забезпечення проведення у разі необхідності у визначені строки інвентаризації та переоцінки активів об`єкта приватизації, реєстрації установчих документів, реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки, забезпечення на вимогу Фонду державного майна доступу до інформації про об`єкт приватизації за визначеним переліком, у відсотковому розмірі від ціни його продажу за результатами завершення приватизації. Рішення про виплату такої винагороди приймається щодо конкретного об`єкта приватизації під час укладання контракту з його керівником згідно із затвердженим Фондом державного майна планом підготовки до приватизації відповідного об`єкта із визначеним переліком завдань органу приватизації.

Рішенням Дніпровської міської ради від 15.11.2017 № 66/26 затверджено Положення про оплату праці керівників підприємств, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра, відповідно до п. 3.1 якого преміювання керівника здійснюється на підставі показників звітів про виконання фінансового плану підприємства, статистичних та бухгалтерських даних за результатами роботи комунального підприємства за звітний період.

Відповідно до пункту 3.2 Положення № 66/26 передбачено встановлення керівнику квартальних та річних премій.

Згідно пунктів 3.3, 3.4 Положення № 66/26 визначено порядок їх погодження.

Інших видів премій Положенням № 66/26 не передбачено.

Так, відповідно до пункту 4.1 та пункту 4.4 статуту Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 20.03.2024 № 63/48 (затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 22.02.2023 № 51/34, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.04.2022 № 18/20, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 24.02.2021 № 86/4, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 № 94/55) органом управління підприємством є керівник підприємства, який призначається на посаду розпорядженням місцевого голови і з ним обов`язково укладається трудовий контракт.

Отже, виплати директору підприємства виплачувалися відповідно до наказів КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР за відсутності рішень міської ради щодо нарахування та погодження зазначених виплат.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо пункту 4 вимоги Державної аудиторської служби України, згідно з яким позивача зобов`язано вжити заходів щодо усунення фінансових порушень, які призвели до втрат на суму 100 245,91 грн шляхом повернення місцевому бюджету відпускних (у тому числі податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та єдиного соціального внеску.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України, для всіх бюджетів бюджетний період становить 1 календарний рік з 1 січня по 31 грудня, а тому право на витрачання бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисах (планах) поточного року, припиняється 31 грудня.

Відповідно до пункту 9.1 наказу Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів» на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки розпорядників бюджетних коштів та рахунки одержувачів бюджетних коштів, що перебувають на казначейському обслуговуванні, відкриті в органах Казначейства, зараховуються кошти, які надходять як від вищих та підвідомчих установ, так і від юридичних та фізичних осіб на утримання, виконання певних доручень, здійснення певних видатків, відновлення касових видатків тощо.

КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР отримано кошти з державного бюджету на відшкодування відпускних за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та перерахування єдиного соціального внеску, кошти, отримані з місцевого бюджету на покриття тих самих витрат, підлягали поверненню до місцевого бюджету відповідно до пункту 9.1 наказу Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів» шляхом перерахування на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки.

Суми виплачених (з місцевого бюджету) відпускних за надану додаткову відпустку працівникам, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків з нарахуваннями, та у подальшому компенсовані (відновлені) з державного бюджету, мають бути повернуті до місцевого бюджету.

Позивачем отримані від державного бюджету грошові кошти до місцевого бюджету не повернуті, чим допущено порушення фінансових порушень, які призвели до втрат, на суму 100 245,91 грн шляхом повернення місцевому бюджету відпускних (у тому числі податки та збори) за надану додаткову відпустку працівникам КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС або учасникам ліквідації її наслідків та єдиного соціального внеску.

Таким чином, висновки відповідача в частині встановлених порушень є правомірними, отже, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування пункту 4 оскаржуваної вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо пунктів 5, 6 оскарженої вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи зазначене, дії, вчинені суб`єктом владних повноважень під час здійснення управлінських функцій, можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №9901/153/20.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Так, пунктом 5, 6 вимоги зобов`язано: вжити заходів щодо недопущення порушення норм Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 року за №456/20769, під час придбання запасних частин; вжити заходів щодо недопущення порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» під час проведення закупівель.

Відповідачем під час розгляду справи зазначено, що вказані вимоги мають рекомендаційний характер, не містять в собі зобов`язальні вимоги.

Отже вказані вимоги не порушують права позивача, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для їх скасування.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради» та Державної аудиторської служби України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров