Справа № 280/11196/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11196/24
Суддя І інстанції Чернова Ж.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу у подвійному розмірі стажу роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу у подвійному розмірі стаж роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, та провести, у зв`язку із цим, перерахунок і виплату її пенсії з моменту призначення (з урахуванням вже виплачених сум).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 30.05.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до її страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 30.05.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до її страхового стажу та врахування при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я після 01.01.2004 року в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону №1788. Також скаржник вказує на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не здійснювало розгляд заяви позивача від 25.11.2021 та не приймало рішень за цією заявою про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладення на нього обов`язку щодо виконання рішення суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також не погодилось із прийнятим у справі судовим рішенням та подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області посилається на те, що оскільки Закон 1058 набрав чинності з 01.01.2004 року, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону №1788-ХІІ підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 25.11.2021 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. 2-1 розділу розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийняте за принципом екстериторіальності, від 25.11.2021 призначено позивачу пенсію за вислугу років).

Відповідно до форми РС-право страховий стаж ОСОБА_1 обрахований наступним чином:

з 18.06.2001 по 31.12.2003 5 років 0 місяців 28 днів з позначкою «прац.охорони здор. (посади із пост.909)», «Мед.заклад із ст.60», кратність 2;

з 01.01.2004 по 10.10.2017 13 років 10 місяців 0 днів з позначкою «прац.охорони здор. (посади із пост.909)», «Мед.заклад із ст.60», кратність 1;

з 11.10.2017 по 31.03.2020 2 роки 6 місяців 0 дні, кратність 1;

з 01.04.2020 по 24.12.2020 9 місяців 0 дні, кратність 1 (а.с. 69).

Відповідно до довіки від 17.11.2021 №146, виданої КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 працювала в Молочанській психіатричній лікарні №4 на посаді медсестри-стажера у 1 чоловічому психіатричному відділенні з 18.06.2001 (наказ від 18.06.2001 №43-о). 31.03.2020 звільнено з займаної посади за переводом в КНП «Обласна клінічна лікарня» ЗОР п.5 ст.36 КЗпП України (наказ від 24.03.2020 №22-о). 10.09.2001 переведено на посаду палатної медичної сестри у 2 відділення (наказ від 10.09.2001 №61-о). 03.05.2002 переведено на посаду рентгенолаборанта на 0,75 ставки (наказ від 29.04.2002 №30-о). 01.02.2004 переведено на посаду рентгенолаборанта на 1,0 ставки (наказ від 30.01.2004 №4-о). 07.12.2004 переведено на посаду палатної медичної сестри у 2 жіноче відділення (наказ від 06.12.2004 №67-о). 21.08.2013 переведено сестрою медичною (процедурною) змішаного чоловічого психіатричного відділення (наказ від 21.08.2013 №45-о). 01.04.2015 переведено сестрою медичною (палатною) змішаного психіатричного чоловічого відділення (наказ від 17.03.2015 №18-о). За період роботи з 18.06.2001 по 31.03.2020 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років та у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала. 04.10.2002 Молочанська психіатрична лікарня №4 перейменована на Молочанську психоневрологічну лікарню на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 04.10.2002 №265. Відповідно рішення шостої сесії Запорізької обласної ради від 28.09.2006 №24 Молочанська психоневрологічна лікарня була перейменована в Комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Відповідно рішення тридцять четвертої сесії Запорізької обласної ради від 12.12.2019 №5 Комунальна установа «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради було припинено шляхом приєднання до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. На підставі Рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 №13 створено комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради в результаті перетворення комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Згідно ст. 60 Закону України про пенсійне забезпечення стаж роботи у психіатричних закладах зараховується у подвійному розмірі (а.с. 58).

Згідно з довідкою від 17.11.2021 №147, виданою КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 працювала в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на посаді сестри медичної стаціонару чоловічого психіатричного відділення (Молочанського відокремленого підрозділу) з 01.04.2020 (наказ від 26.03.2020 №59-о). 24.12.2020 звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України (наказ від 01.12.2020 №230-о). За період роботи з 01.04.2020 по 24.12.2020 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років не перебувала. Відпустка без збереження заробітної плати: 04.05.2020 по 10.05.2020 (наказ від 04.05.2020 №84-в). Відповідно до рішення 34 сесії ЗОР від 12.12.2019 №5 КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР було припинено шляхом приєднання до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. На підставі рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 №13 створено КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР в результаті перетворення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Згідно ст. 60 Закону України про пенсійне забезпечення стаж роботи у психіатричних закладах зараховується у подвійному розмірі (а.с. 62).

Позивач не погодившись із діями відповідача щодо незарахування в подвійному розмірі стажу роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020, звернулась до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як правильно дослідив суд першої інстанції зі змісту матеріалів справи та не заперечується скаржником, протягом спірного періоду з 01.01.2004 по 24.12.2020 позивач працювала в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради на посадах палатної медичної сестри, рентгенолаборанта, сестри медичної (палатної).

За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Такий висновок узгоджується з позицією, яку вказано Верховним Судом у постановах від 11.02.2025 у справі №420/8637/24, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, зважаючи на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, то покладення судом обов`язку здійснити з 30.05.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до її страхового стажу та врахування при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням раніше виплачених сум саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідає приписам п.4.10. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року залишено без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун