Справа № 500/5331/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

Справа № 500/5331/25

08 жовтня 2025 рокум.Тернопіль

Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Грицюк Р.П., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 26.02.2022 по 20.09.2023, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у січні 2023 року, підйомної допомоги та добових при переведенні до військової частини НОМЕР_2 , матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, бездіяльність вйськової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 23.09.2023 по 04.07.2025, грошової і вихідної допомоги при звільненні, грошових допомог на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, додаткової винагороди за отримане поранення 07.01.2024.

Ухвалою суду від 15.09.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення.

На виконання даної ухвали позивачем подана заява про поновлення строку, проте позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 29.09.2025 продовжено строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою суду від 15.09.2025.

На виконання вищенаведеної ухвали позивачем подано заяву про усунення недоліків, проте достатніх, вагомих підстав щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не наведено.

У відповідності до вимог частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивачем оскаржується неправомірність ненарахування та невиплати позивачу в повному обсязі різних видів грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 20.09.2023 та з 23.09.2023 по 04.07.2025. Тобто, цей спір щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у належному розмірі є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Водночас у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Внесенням вказаних змін законодавець запровадив строки звернення до суду у відповідних категоріях спорів, у тому числі й у спорах з приводу перерахунку і виплати всіх сум грошового забезпечення та заробітної плати.

Разом з тим Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 дійшов наступних висновків:

"Спірний період умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" [19 липня 2022 року] та після цього.

Період до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.

Проте період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні".

При цьому у зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що з урахуванням пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України відлік строку звернення з позовними вимогами, що стосується періоду з 19.07.2022 до скасування карантину, розпочинається 01.07.2023 та спливає 30.09.2023.

В контексті зазначеного вище, суд вказує, що спірний період охоплює період після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", який передбачає тримісячний строк звернення до суду.

При цьому, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 відлік строку звернення з позовними вимогами в цій справі, розпочався 05.07.2023 із дати видачі грошового атестату військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №255 та мав сплинути 05.10.2023.

Щодо вказаних доводів, суд вказує наступне.

Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття ж повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному на думку особи розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому з позову та матеріалів позовної заяви судом встановлено, що із заявою щодо отримання документів з метою встановлення інформації про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення позивач звернувся лише у липні 2025 року. Наведене свідчить про відсутність у суду підстав вважати, що позивач без зайвих зволікань, в розумний строк, демонструючи свою зацікавленість з цього питання звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Отримання позивачем від відповідача документів також не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення тощо.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 у справі №360/1870/19.

Щодо посилань позивача на відлік строку звернення після отримання достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених сум, суд вказує, що розмір грошового забезпечення щомісяця відомий особі, яка його отримує, та отримуючи його у неналежному, на думку особи, розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Окрім того, суд відзначає, що позивачем до позовної заяви позивачем долучено виданий військовою частиною НОМЕР_1 грошовий атестат від 05.07.2023 №255, що свідчить про його обізнаність з розміром нарахованого і виплаченого грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 .

Окремо суд зауважує, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває станом на тепер.

Верховний Суд в постанові від 04.10.2024 у справі № 200/1643/24 дійшов висновків, що посилання на проходження військової служби під час ведення воєнного стану на території України не може бути безумовною підставою для поновлення строку на подання позовної заяви без зазначення конкретних обставин, які вплинули на можливість своєчасного звернення до суду, та без надання доказів на підтвердження того, що виконання обов`язків служби під час введення військового стану вплинуло на позивача, і, відповідно, обумовило пропуск строку на звернення до суду.

Так, до позовної заяви позивачем долучено виданий військовою частиною НОМЕР_1 грошовий атестат від 05.07.2023 №255, що свідчить про його обізнаність з розміром нарахованого і виплаченого грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 . На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано довідку від 20.06.2025 про здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони з 14.11.2023 по 28.01.2024, з 28.02.2024 по 10.03.2024, з 22.03.2024 по 24.05.2024, з 11.06.2024 по 07.07.2024, з 02.09.2024 по 31.10.2024, витяги з бойового розпорядження від 09.01.2025 і від 18.01.2025 про надання допомоги в ремонті військово-технічного майна з 10.01.2025 по 13.01.2025, з 19.01.2025 по 22.01.2025, виписки з медичної карти позивача про перебування на лікуванні з 09.01.2024 по 12.01.2024, з 12.01.2024 по 22.01.2024, з 07.03.2025 по 21.03.2025, з 11.04.2025 по 21.04.2025, з 29.04.2025 по 19.05.2025, з 28.05.2025 по 12.06.2025

Разом з тим, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що виконання обов`язків служби під час введення військового стану вплинуло на позивача, і, відповідно, обумовило пропуск строку на звернення до суду саме з цим позовом у період з 05.10.2023 по 13.11.2023, з 29.01.2024 по 27.02.2024, з 11.03.2024 по 21.03.2024, з 25.05.2024 по 10.06.2024, 08.07.2024 по 01.09.2024, з 01.11.2024 по 09.01.2025, 14.01.2025 по 18.01.2025, з 23.01.2025 по 06.03.2025, з 22.03.2025 по 10.04.2025, з 22.04.2025 по 28.04.2025, з 20.05.2025 по 27.05.2025, з 13.06.2025 по 10.09.2025, що сукупно становить значно більше встановленого законом трьохмісячного строку для звернення до суду у цій справі до військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду і підстав для його поновлення позивач не довів та суд не встановив.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з положеннями ч. 5, 6, 8 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, позовна заява у частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.09.2023, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у січні 2023 року, підйомної допомоги та добових при переведенні до військової частини НОМЕР_2 у липні 2023 року, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік протиправною і зобовязання вчинити такі дії підлягає поверненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 169, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити та визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 19.07.2022 по 20.09.2023, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у січні 2023 року, підйомної допомоги та добових при переведенні до військової частини НОМЕР_2 у липні 2023 року, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік і зобовязання вчинити такі дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 08 жовтня 2025 року.

Суддя Грицюк Р.П.