Справа № 280/6690/25
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 жовтня 2025 року Справа № 280/6690/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

01.08.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Заруднім І. В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1246800 від 01.08.2025.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за вислугу років. З 04.07.2025 їй призначено пенсію за віком. При цьому, при розрахунку розміру пенсії позивача був застосований показник середньої заробітної плати в Україні, який враховувався під час призначення пенсії за вислугу років, а саме за 2014-2016 роки, а не за 2022-2024 роки.

Такі дії відповідача, на думку позивача, є протиправними, оскільки вона зверталась вперше за призначенням пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і має місце саме призначення пенсії, а не переведення. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

14.08.2025 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 41093 від 14.08.2025), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки з 01.10.2017 з прийняттям Закону України від 03.10.2017 № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» раніше призначені пенсії перераховані із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки 3 764,40 грн. Відповідно до норми ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком при обчисленні розміру пенсії позивача, застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки 3 764,40*1.17*1.11*1.11*1.14*1.197*1.0796*1.115, тобто 8 913,83 грн.

Також відповідач у відзиві зазначив, що 04.07.2025 позивач подала заяву щодо переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява була розглянута відповідачем та з дати звернення позивача було переведено на пенсію за віком, яка розрахована з показника середньої заробітної плати, яка була врахована в пенсійній справі. При цьому, норми чинного законодавства не були порушені.

Отже, на думку відповідача, підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2022, 2023, 2024 роки при переведенні позивача на інший вид пенсії відсутні, оскільки зазначений показник застосовується у 2025 для осіб, які звернулися за призначення пенсії вперше. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002 (а.с.31).

Позивач перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII), що підтверджується листом від 25.07.2025 № 12656-13230/Д-02/8-0800/25 (а.с.5).

04.07.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Листом відповідача від 25.07.2025 № 12656-13230/Д-02/8-0800/25 позивача було повідомлено про те, що за результатами розгляду її переведено на пенсію за віком з 04.07.2025. Відповідно до норми ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком при обчисленні розміру пенсії позивача, застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки 3 764,40*1.17*1.11*1.11*1.14*1.197*1.0796*1.115, тобто 8 913,83 грн. Підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки при переведені позивача на інший вид пенсії відсутні, оскільки зазначений показник застосовується у 2025 році для осіб, які звернулися за призначенням пенсії вперше (а.с.5).

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Нормою ч. 1 ст. 2 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що перший рівень у системі пенсійного забезпечення в Україні складає солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Отже, Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV визначений чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за ним, а також закріплене право вибору виду пенсії.

За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У ч. 2 ст. 40 досліджуваного Закону законодавець регламентував, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За змістом Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що в ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV законодавець регламентував порядок переведення з одного виду пенсії на інший, але на той вид пенсії, який передбачений саме цим Законом. Тобто, якщо інший вид пенсії не передбачається Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV, порядок переведення з одного виду пенсії на інший не застосовується. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Так, судом встановлено, що позивач перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, що підтверджується листом від 25.07.2025 № 12656-13230/Д-02/8-0800/25 (а.с.5).

04.07.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Листом відповідача від 25.07.2025 № 12656-13230/Д-02/8-0800/25 позивача було повідомлено про те, що за результатами розгляду звернення її переведено на пенсію за віком з 04.07.2025. При цьому, як встановлено судом, розрахунок розміру пенсії позивача був здійснений відповідачем із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, який враховувався під час призначення пенсії за вислугу років, а саме за 2014-2016 роки (а.с.5).

Отже, суд доходить висновку, що позивач мала право на призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років, призначених відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, починаючи з 01.01.2004, здійснюється на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на той факт, що призначення пенсії за вислугу років зумовлено саме положеннями Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII.

Також суд враховує, що положення ст. 9 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV не передбачають такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Натомість, у ч. 3 ст. 45 досліджуваного Закону законодавець закріпив порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права з подібних правовідносин викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 213/1226/16-а (позов ОСОБА_1 до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 84195888).

Крім того, відповідний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 876/5312/17, в якій зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (позов (ОСОБА_3 до Конотопського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77654163).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що позивачу первинно була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV позивач 04.07.2025 звернулась вперше, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Поряд із цим, вимога про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025 спрямована на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Також суд додатково зазначає, що оскільки позивачу з 04.07.2025 при розрахунку пенсії, застосувалася величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, на переконання суду, перерахунок та виплата позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки повинні здійснюватися також із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Крім того, на переконання суду, відповідач повинен перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % саме з 04.07.2025, тобто з моменту первинного звернення позивача до відповідача.

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку позовні вимоги у досліджуваній частині слід задовольнити частково, а саме: зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025.

В решті позовних вимог в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтована протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, а також вмотивована наявність правових підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, слід задовольнити частково, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією про сплату від 01.08.2025 № 4517-8810-5976-3989 (а.с.21) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 968,96 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022-2024 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 04.07.2025.

У решті позовних вимог відмовити.

Судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 06 жовтня 2025 року.

Суддя О.В. Прудивус