Справа № 620/8653/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року Чернігів Справа № 620/8653/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М. розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати рішення №64 від 04.03.2025 відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у відмові призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірним;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію як потерпілому від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії із зниженням пенсійного віку на 6-ть років у відповідності із Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з моменту звернення, тобто з 25.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки він має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказану ухвалу суду відповідач 1 отримав 08.08.2025, що підтверджується довідкою в матеріалах справи, однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався. При цьому, суд зазначає, що відповідачем 1 згідно штампу на конверті подано відзив на позов 27.08.2025 без клопотання про поновлення процесуального строку на його прийняття, як наслідок поданий понад строк відзив не може бути прийнятий судом до уваги.

Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначає, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повних роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. За результатами розгляду документів доданих до заяви встановлено, що ОСОБА_1 : - з 25.09.1989 по 21.05.1991 проходив строкову службу, згідно військового квитка. - з 01.09.1991 по 04.04.1994, навчався в Київському Державному Технікумі Легкої Промисловості, згідно диплома. - з 14.04.1994 по 05.07.1994, працював в Акціонерному Товаристві Відкритого типу СЛАВУТИЧ відповідно запису трудової книжки. - з 23.07.1994 по 14.12.1994, працював МП Гідробуд м. Києва відповідно запису трудової книжки. Звертаємо увагу суду, що відповідно до даних диплому Позивач в 1991 році вступив до Київського Державного технікуму легкої промисловості і в 1994 році закінчив повний курс. Відповідно до записів трудової книжки № 1-2 період з 14.04.1994 05.07.1994 та № 3-4 період роботи з 23.07.1994 по 14.12.1994 рік Позивач працював в м. Києві. Отже, факт навчання ОСОБА_1 з 1991 по 1994 рік та роботи з 14.04.1994 по 05.07.1994, з 23.07.1994 по 14.12.1994 у м. Києві заперечує факт його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки даний населений пункт, відповідно до Переліку №106, не відноситься до території радіоактивного забруднення. До періоду роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення Позивачу зараховано періоди: - з 26.04.1986 по 29.08.1988 - 02 роки 04 місяці 04 дні; - з 04.06.1991 по 28.08.1991 - 00 років 02 місяці 25 днів. Отже, період постійного проживання (постійної роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить - 02 роки 06 місяців 29 днів. Вказана обставина не відповідає вимогам діючого законодавства, якими передбачено, що для того, щоб мати право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 необхідно станом на 01.01.1993 проживати (працювати) не менше 3 років на території зони гарантованого добровільного відселення, а тому, не дає права позивачеві на призначення вказаного виду пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 25.02.2025 звернувся до відповідача 1 із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2025 № 64, у зв`язку з відсутністю на 1 січня 1993 року не менше 3 років необхідного періоду роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 33 роки 05 місяців 26 днів.

Для підтвердження періоду роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення відповідно до статті 55 Закону ЧАЕС заявником надана довідка №335 від 18.02.2025, видана Словечанською Сільською Радою Коростенського району Житомирської області, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою с. Бігунь з 26.04.1986 по 29.08.1988, з 04.06.1991 по 28.08.1991, з 22.11.1991 по 07.10.1994.

За результатами розгляду документів доданих до заяви встановлено, що гр.

ОСОБА_1 : - з 25.09.1989 по 21.05.1991 проходив строкову службу, згідно військового квитка НОМЕР_1 від 29.05.1989, - з 01.09.1991 по 04.04.1994, навчався в Київському Державному Технікумі Легкої Промисловості, згідно диплома 33 №903165 від 12.04.1994. - з 14.04.1994 по 05.07.1994, працював в Акціонерному Товаристві Відкритого Типу СЛАВУТИЧ, з 23.07.1994 по 14.12.1994, працював МП Гідробуд м. Києва відповідно запису трудової книжки НОМЕР_2 від 21.04.1994.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, м. Київ не відноситься до території радіоактивного забруднення.

Період роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення зараховано: з 26.04.1986 по 29.08.1988 - 02 роки 04 місяці 04 дні; з 04.06.1991 по 28.08.1991 - 00 років 02 місяці 25 днів. Документами підтверджено відповідно до частини 2 статті 55 Закону ЧАЕС періоди роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення, особи станом на 01.01.1993 - 02 роки 06 місяців 29 днів, що не дає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону ЧАЕС, у зв`язку з відсутністю на 1 січня 1993 року не менше 3 років необхідного періоду роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення (а.с.12-13).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закон № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

За змістом пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У пункті 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно абзацу 4 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, для потерпілих від аварії на Чорнобильської ЧАЕС, які постійно проживали чи постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Зменшення віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (категорія 3).

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26 квітні 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-ХІІ).

Відповідно до положень статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

У відповідності до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення "Потерпілий в Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, позивачем до пенсійного органу надано:

- копію посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 12.04.2007, що підтверджує статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи (категорії 3) (а.с.8);

- копію довідки виконкому від 18.02.2025 № 335, яка свідчить про те, що позивач дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою с. Бігунь, Коростенського району Житомирської області з 26.04.1986 по 29.08.1988, з 04.06.1991 по 28.08.1991, з 22.11.1991 по 07.10.1994 (а.с.14).

Доводи відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки основним документом що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, яке видавалося лише за умови, що станом на 1 січня 1993 року такий громадянин проживав у цій зоні не менше трьох років.

Натомість відповідачем не надано суду доказів того, що видане позивачу посвідчення серії НОМЕР_3 визнане недійсним, а раніше присвоєний йому статус скасований (припинений).

Разом з тим, відсутні докази, які б свідчили про те, що позивач постійно проживав у період навчання на території населеного пункту, яке не відноситься до території радіоактивного забруднення.

Отже, навчання не спростовує факту проживання позивача на території радіоактивного забруднення не менше 3 років, який був перевірений при встановленні статусу позивача як потерпілої особи від наслідків Чорнобильської катастрофи комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утвореної уповноваженим органом.

Позивач надав основний документ, що підтверджує право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), яке засвідчує той факт, що станом на 01.01.1993 проживав в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №64 від 04.03.2025 визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В даному конкретному випадку, призначенню пенсії передує встановлення наявності права на таку пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є визнання протиправним та скасування спірного рішення та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням оцінки наданої судом у рішенні.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 64 від 04.03.2025 про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням оцінки наданої судом у рішенні.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. В.Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ).

Повне судове рішення складено 08.10.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО