Справа № 160/15487/25
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/15487/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року (суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 в розгляді його заяви, поданої у вільній формі;

зобов`язати ТЦК та СП прийняти та розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності;

стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120 000,00 (сто двадцять тисяч) грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є ветераном військової служби та має встановлену інвалідність ІІІ групи, набуту під час проходження військової служби, на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №72/25/799/Р від 11.03.2025 та довідки ВЛК № 1024 від 13.11.2024. Набувши права на призначення пенсії по інвалідності позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про призначення пенсії. Проте заяву позивача протиправно не було розглянуто в установленому порядку, а лише надано відповідь, якою повідомлено про необхідність особистого звернення. З огляду на викладене, просить задовольнити адміністративний позов.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_3 в оформленні пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 , що викладена в листі від 19.05.2025 № ф/3512.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2025 разом з доданими до неї документами з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно не врахував факт порушення мого конституційного права на соціальний захист, передбаченого статтею 46 Конституції України. Протиправність бездіяльності відповідача встановлена судом першої інстанції. Суд неправомірно поставив вимогу доведення моральних страждань винятково через медичну документацію, хоча згідно з позицією Верховного Суду України та практикою ЄСПЛ, сам факт порушення права та його наслідків для людини (особливо вразливої як особи з інвалідністю) вже може становити підставу для компенсації моральної шкоди. Факт погіршення мого стану здоров`я (загострення неврологічних хвороб) на фоні правової невизначеності та психологічного навантаження є безпосереднім наслідком дій (бездіяльності) відповідача, що підтверджує причинно-наслідковий зв`язок і

обґрунтовує розмір заявленої компенсації. Суд не взяв до уваги об`єктивні обставини справи мій статус, тяжкий життєвий стан, глибину пережитих страждань, що суперечить принципу справедливості та розумності, передбаченому ст. 23 та ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є громадянином України, ветераном військової служби, має встановлену інвалідність ІІІ групи, набуту під час проходження військової служби, на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 72/25/799/Р від 11.03.2025 та довідки ВЛК № 1024 від 13.11.2024.

Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2025 № 95 старший солдат ОСОБА_1 , оператор відділення радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , звільненого у запас наказом командира військової частини НОМЕР_2 ( по особовому складу) №15-РС від 26 березня 2025 року за підпунктом «б» (за станом здоров`я) за наявності інвалідності ( якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) вважається таким, що справи та посаду здав.

07.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про призначення пенсії по інвалідності у зв`язку з набуттям під час проходження військової служби ІІІ (третьої) групи інвалідності, до якої було додано копії: паспорту, довідки РНОКПП, довідки ВЛК № 1024 від 13.11.2024, витягу із наказу командира в/чА НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 95 від 31.03.2025; витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; довідки з реквізитами банку; грошового атестату № 397/А7125 від 17.04.2025; довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення №398/А7125 від 17.04.2025; витягу про місце проживання; військового квитка.

У відповідь на заяву позивача ІНФОРМАЦІЯ_5 19.05.2025 було надано лист № ф/3512, яким повідомлено про невідповідність наданої заяви додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та повідомлено про необхідність особистого прибуття.

Не погоджуючись з відмовою в розгляді його заяви про призначення пенсії по інвалідності, та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_5 порушено обов`язок подання до територіального органу Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії та не зазначено про конкретні недоліки, що виявлені внаслідок розгляду поданої заяви, а лише зазначено про необхідність особистого прибуття, відтак, протиправність наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 відмови у оформленні пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 , що викладена в листі від 19.05.2025 № ф/3512 та належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності разом з доданими до неї документами.

Також з огляду на те, що під час розгляду справи суду позивач не надав доказів на підтвердження моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між такою шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача та вини останнього в її заподіянні, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів враховує, що у даному апеляційному провадженні предметом дослідження є питання щодо законності і обґрунтованості судового рішення відносно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 000,00 грн.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

В постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2023 у справі №500/5748/21, від 13.03.2023 у справі №405/3877/19 та від 13.04.2023 у справі № 1.380.2019.005731.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів і судом не встановлено, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою. Відповідних доказів позивачем не надано. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Вказані висновки суду відповідають позиції Верховного Суду з питань стягнення моральної шкоди, що знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 07 лютого 2023 року по справі № 823/2108/18 та від 17 січня 2024 року по справі № 580/1015/21.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів в межах ч.1 ст.308 КАС України вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко