Справа № 686/15458/25
Суддя: Палінчак О. М.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/276/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря судового засідання Цибульської Г.В.,

представника позивачки Заїки В.В.,

представника відповідача Файчука А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Миколайчука Григорія Вікторовича, Головного Управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

30 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Заїка В.В., звернулась до суду з адміністративним позовом до поліцейського відділення поліції № 4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Миколайчука Г.В., Головного Управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 17.05.2025 року поліцейським відділення поліції № 4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області сержантом поліції Миколайчуком Г.В. було винесено постанову серії ЕНА № 4752909 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 17.05.2025 року о 14 год. 56 хв. 39 сек., водій, керуючи транспортним засобом здійснив перетин дорожньої горизонтальної розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямів, чим порушив пункт 8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачка заперечує щодо вчинення нею порушення та пояснила, що вона забезпечуючи безпеку дорожнього руху, перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, але при швидкості менше 25 км/год., оскільки перед її автомобілем рухався поодинокий транспортний засіб у попутному напрямку приблизно з швидкістю 20 км/год., а тому вона не порушувала ПДР, оскільки в п.п. 1.39.1, 1.39.2 п. 34 ПДР зазначається - горизонтальна розмітка має таке значення: 1.39.1, 1.39.2 позначає наближення до ділянок доріг (вулиць), на які є вихід з території шкіл, що прилягають безпосередньо до цієї дороги (вулиці). Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Лінію розмітки 1.11 перетинати заборонено з боку суцільної лінії розмітки. Лінію 1.2, якою позначено край проїзної частини, перетинати дозволяється (якщо це не заборонено встановленими дорожніми знаками). Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. Однак її пояснення не були прийняті до уваги і відповідачем було в цей же день винесено постанову серії ЕНА № 4752909 від 17.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, позивачка вважає постанову серії ЕНА № 4752909 від 17.05.2025 року незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 03 червня 2025 року позов прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09 липня 2025 року до суду від представниці відповідача Головного Управління Національної поліції у Хмельницькій області надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , у якому ГУНП в Хмельницькій області заперечує проти скасування постанови серії ЕНА № 4752909 від 17 травня 2025 року про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1. ст. 122 КУпАП, та вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень поліцейським ВП № 4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Миколайчуком Г.В. з дотриманням вимог КУпАП Закону України «Про Національну поліцію». Представниця зазначає, що підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 є відеофіксація з відеореєстратора та бодікамери у працівника поліції з місця вчинення адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з НОМЕР_1 , здійснила обгін транспортного засобу та перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. Отже, представниця відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 Заїка В.В. позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача Головного Управління Національної поліції у Хмельницькій області Файчук А.С. в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідач- поліцейський відділення поліції № 4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області сержант поліції Миколайчук Г.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.

Суд, дослідивши наданні докази, заслухавши учасників процесу, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частина перша статті 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права. Згідно із вказаним принципом людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частинами першою та другою статті 6 КАСУ встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 4752909 від 17.05.2025 року позивачку ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до змісту постанови, 17.05.2025 року о 14 год. 56 хв. 39 сек., водійка, керуючи транспортним засобом здійснила перетин дорожньої горизонтальної розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямів, чим порушила пункт 8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що водійка ОСОБА_1 здійснила перетин дорожньої горизонтальної розмітки, що поділяє транспортні потоки дорожня розмітка 1.1 чим порушила вимоги п. 8.5.1 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ПДР України, 1.1. вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки).

Розділом 34 "Дорожня розмітка" Правил дорожнього руху передбачено, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Разом з тим, в судовому засіданні був досліджений відеозапис під назвою «Відео 5fa02f5c», наданий суду відповідачем та долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовані транспортні засоби, проте якість відеозйомки не дозволяє їх ідентифікувати (встановити марку, модель транспортного засобу та його державний реєстраційний номер).

Отже, зазначений доказ не є належним у даній справі.

Відповідно до частини 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтями 73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

За правилами частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін протни Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

У рішенні від 31.07.2008 року по справі «Дружстевнізаложнапріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, на суд висновує, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частина 3 ст. 286 КАС України передбачає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що в ході розгляду справи не доведено правомірність і законність постанови серії ЕНА № 4752909 від 17.05.2025 року та наявність у діях позивачки ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню підлягають, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного Управління Національної поліції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 72-77, 241-245, 286 КАС України, ст. 122 ч. 1, 251, 268, 276, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4752909 від 17.05.2025 року, яка винесена поліцейським відділення поліції № 4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНИ в Хмельницькій області сержантом поліції Миколайчуком Григорієм Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушеннязакрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного Управління Національної поліції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Позивачка: ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поліцейський відділення поліції № 4 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області сержант поліції Миколайчук Григорій Вікторович - адреса: Хмельницька область, м. Красилів, вул. Грушевського, 46.

Відповідач: Головне Управління Національної поліції у Хмельницькій області , адреса: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7.

Суддя: О.М. Палінчак