Справа № 140/10202/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10202/25
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Мачульський В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

1) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.08.2025 №66 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до спеціального стажу періоди роботи: з 02.10.1990 до 08.01.1991; з 13.02.1991 до 26.09.1991; з 19.06.1993 до 13.08.1993; з 01.08.1994 до 18.07.1995; з 01.08.1995 до 29.07.1997; з 28.07.1997 до 31.01.2014; з 25.02.2014 до 02.07.2022; з 04.07.2022 до 11.08.2025 з урахуванням коефіцієнта 1,2 місяці за 1 місяць роботи медичним працівником у сільській місцевості (селищі міського типу) періоди роботи: з 19.06.1993 до 13.08.1993 на посаді фельдшера, з 28.07.1997 до 02.07.2022 - на посаді лікаря акушер-гінеколога Великописарівської цетральної лікарні, смт Велика Писарівка, Сумська область; період навчання навчання у Харківському медичному інституті з 01.09.1987 до 30.06.1994; період служби у Збройних силах з 04.07.1988 до 12.08.1989, - що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «є» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

3) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення - 12.08.2025, враховуючи спеціальний стаж періодів роботи з 02.10.1990 до 08.01.1991; з 13.02.1991 до 26.09.1991; з 19.06.1993 до 13.08.1993; з 01.08.1994 до 18.07.1995; з 01.08.1995 до 29.07.1997; з 28.07.1997 до 31.01.2014; з 25.02.2014 до 02.07.2022; з 04.07.2022 до 11.08.2025, з 12.08.2025 з урахуванням коефіцієнта 1,2 місяці за 1 місяць роботи медичним працівником у сільській місцевості (селищі міського типу) періоди роботи: з 19.06.1993 до 13.08.1993 на посаді фельдшера, з 28.07.1997 до 02.07.2022 - на посаді лікаря акушер-гінеколога Великописарівської цетральної лікарні, смт Велика Писарівка, Сумська область; період навчання навчання у Харківському медичному інституті з 01.09.1987 до 30.06.1994; період служби у Збройних силах з 04.07.1988 до 12.08.1989 та нарахувати і виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

01.10.2025 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву.

06.10.2025 від позивача на адресу суду надійшла заява про зміну позовних вимог та заява про заміну відповідача.

Ухвалою суду від 08.10.2025 прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог та продовжено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог. Одночасно виключено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зі числа відповідачів у даній справі.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищевикладених правових норм видно, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, якщо предметом позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

У зв`язку з цим, у даному випадку, застосуванню підлягають положення частини першої статті 25 КАС України (за вибором позивача).

Згідно абзацу п`ятого статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (абзац дев`ятий статті 3 вказаного Закону).

Як з`ясовано судом зі змісту поданого позову та доданих до нього матеріалів, зокрема, копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Водночас, як зазначає позивач фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

Щодо вказаного позивачем фактичного місця проживання, то суд зазначає що на підтвердження даного факту не надано жодного доказу (довідку внутрішньо-переміщеною особою).

Також як слідує з матеріалів справи відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця О.Борисенка, будинок 7.

Таким чином, ні позивач, ні відповідач у справі не зареєстровані у Волинській області, що вказує на те, що адміністративна справа №140/10202/25 територіально не підсудна та не підлягає вирішенню Волинським окружним адміністративним судом.

Суддя звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким, чином, порушення окружним адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відтак, позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону, що в свою чергу унеможливлює належний розгляд даної справи судом.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду докази зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача на території Волинської області.

Керуючись статтями 160, 161, 169, частиною тринадцятою статті 171 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Мачульський