Справа № 160/21356/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіГорбалінського В.В.
при секретарі судового засіданняФіліпенко А.С.
представника відповідача Фіцай Я.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
23.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив ДНІПРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову зазначено, що контролюючим органом безпідставно обраховано позивачу грошове зобов`язання та штрафні санкції за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктами нежитлової нерухомості (гаражами), які протягом перевіряємого періоду не були у власності позивача. Також позивач зауважив, що з 1991 року по 20.06.2007 року діяв Закон України «Про власність», згідно якого, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Позивач зауважив, що оскільки, всі члени кооперативу внесли свої пайові внески під час дії Закону України «Про власність» та до впровадження Закону України 2Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 року №402-VII, а отже є власниками своїх гаражних боксів.
05.08.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
21.08.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» є платником податків та перебуває на податковому обліку з 14.02.1995 року в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову перевірку Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» щодо дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2019 року по 30.09.2024 року.
В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що в перевіряємому періоді Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» був власником наступних об`єктів нерухомого майна та споруд:
1) за адресою м. Дніпро, вул. Рогольова, 14: автогаражний комплекс літ. А-8:
- на І поверсі прим. №1 поз. 2-11, 13-16, 18, 20, 21, 23-27, 30, 32, 34, 37-42, приміщення I-IV;
- на ІІ поверсі прим. №2 поз. 1, 3-8, 10-22, 24-26, 30-35, 37-39, приміщення І-V;
- на ІІІ поверсі прим. №3 поз. 1-5, 7-13, 15-19, 21-26, 28-41, приміщення І-V;
- на ІV поверсі прим. №4 поз. 1-14, 16-22, 24, 25, 27-30, 32-40, приміщення І-V;
- на V поверсі прим. №5 поз. 1-22, 24-38, приміщення І-V;
- на VІ поверсі прим. №6 поз.1-19, 21-34, приміщення І-ІV, загальною площею 8986,1 кв.м.
2) за адресою м. Дніпро, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО», гараж 6 -16:
- 6-16 гараж, загальною площею 19 кв.м.
В подальшому в ході проведеної документальної позапланової перевірки були встановлені наступні порушення:
1) п.266.1, п.266.2, п.266.3, п.266.4, п.266.5, п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 2 389 043,99 грн., у тому числі:
- за 2019 рік на суму 62 498,33 грн. (в т.ч. 4 кв. 2019 р. (листопад, грудень) 62 498,33 грн.;
- за 2020 рік на суму 389 045,71 грн. (в т.ч. 1 кв. 2020 р. 70 735,58 грн., 2 кв. 2020 р. 106 103,38 грн., 3 кв. 2020 р. 106 103,38 грн., 4 кв. 2020 р. 106 103,38 грн.);
- за 2021 рік на суму 540 021,00 грн. (в т.ч. 1 кв. 2021 р. 134 791,50 грн., 2 кв. 2021 р. 135 076,50 грн., 3 кв. 2021 р. 135 076,50 грн., 4 кв. 2021 р. 135 076,50 грн.);
- за 2022 рік на суму 585 331,50 грн. (в т.ч. 1 кв. 2022 р. 146 332,88 грн., 2 кв. 2022 р. - 146 332,88 грн., 3 кв. 2022 р. - 146 332,88 грн., 4 кв. 2022 р. - 146 332,88 грн.);
- за 2023 рік на суму 452 506,28 грн. (в т.ч. 1 кв. 2023 р. 113 126,57 грн., 2 кв. 2023 р. - 113 126,57 грн., 3 кв. 2023 р. - 113 126,57 грн., 4 кв.2023 р. - 113 126,57 грн.);
- за період з 01.01.2024 року по 30.09.2024 року на суму 359 641,18 грн. (в т.ч. 1 кв. 2024 р. 119 880,39 грн., 2 кв. 2024 р. - 119 880,39 грн., 3 кв.2024 р. - 119 880,39 грн.).;
Внаслідок проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт №3894/04-36-07-02/23066482 від 06.12.2024 року.
На підставі зазначеного акту Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено податкові повідомлення-рішення:
Непогоджуючись із означеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пп.266.1.1, 266.1.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
Відповідно до пп.266.3.1, 266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Відповідно до пп.266.8.1, 266.8.2 п.266.8 ст.266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Згідно пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Як встановлено судом, податковим органом обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виходячи з наступної площі об`єктів нежитлової нерухомості, а саме: 9005,1 кв.м.
Позивач наголошує, що контролюючим органом було не вірно визначено базу оподаткування, оскільки протягом означених періодів власниками гаражів було оформлено право власності на їх гаражі, тому відповідно площа нежитлової нерухомості, в тому числі гаражів, які перебували у власності Обслуговуючого кооператива «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» протягом перевіряємого періоду зменшилася, а відповідно зменшилась і база оподаткування для позивача.
Отже спірним у даному випадку є визначення бази оподаткування, яка слугувала підставою для нарахування позивачу грошового зобов`язання спірним податковим повідомлення-рішенням.
Як встановлено судом з додатків до позову, що наступні об`єкти нерухомого майна, а саме: гаражі, протягом перевіряємого періоду не перебували у власності Обслуговуючого кооператива «Автогаражний кооператив „ДНІПРО»:
1) на І поверсі прим. №1 поз.:
- №2 (площею 18.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.03.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_1 ;
- №5 (площею 26.6 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.11.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_2 ;
- №8 (площею 19.4 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №9 (площею 19.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №10 (площею 19.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №11 (площею 19.4 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02.02.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_3 ;
- №16 (площею 23.2 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.11.2019 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_4 ;
- №23 (площею 27 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.03.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_5 ;
- №26 (площею 19.7 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.03.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_6 ;
- №37 (площею 26.9 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.10.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_7 ;
2) на ІІ поверсі прим. №2 поз.:
- №5 (площею 19.6 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_8 ;
- №6 (площею 19.4 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №12 (площею 22.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №24 (площею 19.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.06.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_9 ;
- №30 (площею 19.9 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.12.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_10 ;
3) на ІІІ поверсі прим. №3 поз.:
- №10 (площею 19.6 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.10.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_11 ;
- №12 (площею 23.3 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.10.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_12 ;
- №21 (площею 30.4 кв.м.), відповідно до Свідоцтва про право власності 19.10.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_13 ;
- №22 (площею 27.4 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 02.04.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_14 ;
- №23 (площею 19.6 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 19.01.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_14 ;
- №30, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно 17.06.2010 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_15 ;
- №36 (площею 26.9 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.09.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_16 ;
4) на ІV поверсі прим. №4 поз.:
- №3 (площею 20.1 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 12.09.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_17 ;
- №4 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_18 ;
- №12 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_19 ;
- №21 (площею 30.4 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.04.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №22 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_19 ;
- №28 (площею 19.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.10.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_20 ;
- №32 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_19 ;
- №34 (площею 19.7 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.05.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_21 ;
- №35 (площею 19.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.07.2010 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_22 ;
5) на V поверсі прим. №5 поз.:
- №5 (площею 20.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.05.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №12 (площею 23.7 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.02.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_23 ;
- №13 (площею 32.4 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.09.2021 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_24 ;
- №14 (площею 19.2 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 13.09.2021 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_25 ;
- №16 (площею 23.5 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 16.05.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_26 ;
- №30 (площею 20.3 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.08.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_27 ;
- №33 (площею 20.9 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 11.12.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_28 ;
- №34 (площею 20.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №36 (площею 27.5 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.01.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_29 ;
6) на VІ поверсі прим. №6 поз.:
- №2 (площею 20.8 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 28.07.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_30 ;
- №7 (площею 19.5 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.10.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_31 ;
- №17 (площею 28 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 16.03.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_32 ;
- №26 (площею 20.2 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 21.04.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_33 ;
- №27 (площею 20.7 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.04.2014 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_34 ;
- №28 (площею 19.2 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 29.11.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_25 ;
- №30 (площею 20.8 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.07.2022 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за ОСОБА_35 .
Доказів перереєстрації права власності вищенаведених об`єктів нерухомого майна за позивачем протягом перевіряємого періоду відповідачем до суду не надано.
Судом було досліджено технічний паспорт на громадський будинок Автогаражний комплекс «Автогаражний кооператив «Дніпро» обслуговуючий кооператив та встановлено, що об`єкти нерухомого майна за адресою м. Дніпро, вул. Рогольова, 14: автогаражний комплекс літ. А-8: на І поверсі прим. №1 поз. 2-11, 13-16, 18, 20, 21, 23-27, 30, 32, 34, 37-42, приміщення I-IV; на ІІ поверсі прим. №2 поз. 1, 3-8, 10-22, 24-26, 30-35, 37-39, приміщення І-V; на ІІІ поверсі прим. №3 поз. 1-5, 7-13, 15-19, 21-26, 28-41, приміщення І-V; на ІV поверсі прим. №4 поз. 1-14, 16-22, 24, 25, 27-30, 32-40, приміщення І-V; на V поверсі прим. №5 поз. 1-22, 24-38, приміщення І-V; на VІ поверсі прим. №6 поз.1-19, 21-34, приміщення І-ІV, загальною площею 8986,1 кв.м; 2) за адресою м. Дніпро, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО», гараж 6 -16: 6-16 гараж, загальною площею 19 кв.м. станом на 08.04.2011 року були віднесені в цілому до об`єкта нерухомого майна Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив ДНІПРО» за яким в подальшому відповідачем було визначено позивачу базу оподаткування.
Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже в межах даної адміністративної справи на відповідача покладено обов`язок доказування віднесення об`єктів нерухомого майна до бази оподаткування, яка стала підставою для нарахування позивачу грошового зобов`язання спірним податковим повідомленням-рішенням.
При цьому суд зазначає, що акт перевірки не містить встановлених контролюючим органом вищенаведених обставин, тим паче не містить посилання на документи, з яких контролюючий орган дійшов висновку, що вищенаведені об`єкти нежитлової нерухомості на праві власності належать позивачу.
Також суд звертає увагу, що відповідно до п.4 Порядку подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №476 від 31.05.2012 року, Мін`юст подає ДПС відомості про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів, із зазначенням прізвища, власного імені та по батькові (за наявності) фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера та коду адміністративно-територіальної одиниці, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
З вищенаведеного порядку вбачається, що у контролюючого органу наявні відомості про об`єкти нежитлової нерухомості, які протягом перевіряємого періоду не перебували у власності позивача, проте, які в акті перевірки фактично були віднесені до власності позивача.
Таким чином суд зазначає, що контролюючому органу було достеменно відомо про реальний розмір об`єктів нежитлової нерухомості позивача під час проведення перевірки, що свідчить про безпідставність включення до бази оподаткування площі об`єктів нежитлової нерухомості, які належать іншим особам.
В свою чергу суд зауважує, що платник податків в даному випадку не наділений повноваженнями та не зобов`язаний надавати контролюючому органу документи або інші відомості на підтвердження перереєстрації права власності на об`єкти нерухомості на інших осіб, оскільки фактично вказані відомості Державна податкова служба України самостійно отримує від Міністерства юстиції України відповідно до Порядку подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №476 від 31.05.2012 року.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що контролюючим органом безпідставно обраховано позивачу грошове зобов`язання та штрафні санкції за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктами нежитлової нерухомості, які протягом перевіряємого періоду не були у власності позивача.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Крім цього, суд звертає увагу, що в період з 15.04.1991 року по 20.06.2007 року діяв Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-XII.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.
Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 року по справі №466/6992/18 зазначив, що Закон України «Про власність» (протягом певного періоду часу) не встановлював обов`язку вчинення певних дій для набуття права власності, встановлював лише умови здійснення повної оплати пайового внеску. Положення щодо здійснення державної реєстрації права власності на майно члена кооперативу і виникнення у зв`язку з цим права власності були введені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 року №402-VII, який набрав чинності 04.08.2013 року. Цим Законом були внесені зміни до статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», а саме доповнено частин у другу цієї статті реченням такого змісту: «Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону».
Отже, відповідач під час проведення перевірки мав встановити кількість внесених пайових внесків членами гаражного кооперативу протягом дії Закону України «Про власність» та до впровадження в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 року №402-VII задля реального встановлення власників об`єктів нерухомого майна, які були віднесені до бази оподаткування згідно якої позивачу обраховано грошове зобов`язання спірним податковим повідомлення-рішенням.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_36 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив ДНІПРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як встановлено судом, між позивачем та адвокатом Мадалиць Вікторією Валеріївною укладено Договір про надання правової допомоги №АКД05/25 від 22.05.2025 року (далі Договір).
Згідно пункту 3.2 Договору умови щодо обсягу правової допомоги, строків виконання, переліку послуг, розміру і порядку оплати гонорару та компенсації фактичних витрат, пов`язаних із виконанням цього Договору, погоджуються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Договору.
22.05.2025 року між позивачем та адвокатом Мадалиць Вікторією Валеріївною укладено Додаткову угоду №1 до Договору
Сторони за даною Додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
плата послуг адвоката здійснюється на наступних умовах:
- 25 000,00 грн. сплачується клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката до 24.07.2025 року;
- 25 000,00 грн. сплачується клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката протягом трьох банківських днів з дня прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі щодо оскарження вищезазначених ППР.
22.07.2025 року позивачем сплачено адвокату 25 000,00 грн. відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Договору, що підтверджується платіжною інструкцією №34 від 22.07.2025 року.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
З огляду на вищевикладене, суд вбачає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 25 000,00 грн., тобто до розміру фактично сплаченої позивачем адвокату правничої допомоги.
Таким чином суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн., а отже клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 08.10.2025 року, відповідно до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський