Справа № 480/5217/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 р. Справа № 480/5217/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2025, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі №480/5217/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про стягнення сум та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач), в якому просив:

- стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, безпідставно стягнені органом Пенсійного фонду нараховані суми пенсії, що не отримані з вини відповідача, як органу, що призначає і виплачує пенсію, без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати доходів у виді заподіяної ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 799 991,82 грн, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, яка набирала чинності з 01.03.2018, коли виникли підстави для перерахунку та виплати пенсії, а також встановленого ст.107 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також з врахуванням висновків Верховного Суду та Верховного Суду України, про які зазначено в прохальній частині позовної заяви;

- зобов`язати відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням суми індексації пенсій нарахованих відповідно до постанов КМУ від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168;

- стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, відшкодування заподіяного морального катування кошти в розмірі 350 000 гривень;

- зобов`язати відповідача, у триденний термін, завдану матеріальну та моральну шкоду на суму 1 149 991,82 грн перерахувати за реквізитами, які зазначені у прохальній частині позову.

11.07.2025 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, а саме шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, із зазначенням у ній:

- вимог до відповідача щодо визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності або інших порушень відповідача, внаслідок яких позивачу завдано моральної та матеріальної шкоди;

- обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу щодо зобов`язання відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням суми індексації пенсій, нарахованих відповідно до постанов КМУ від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168 та обґрунтування такого порушення відповідачем;

- доказу сплати судового збору у сумі 968,96 грн або надати обґрунтоване клопотання про звільнення (відстрочення або розстрочення) від сплати судового збору, з доказами майнового стану позивача.

06.08.2025 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що він повторно звернувся з позовом до ГУ ПФУ в Сумській області, оскільки попередні позови не були розглянуті за всіма заявленими вимогами, чим йому були завдано додатково матеріальну та моральну шкоду. Суд першої інстанції в порушення вимог статті 171 КАС України не відкрив провадження у справі, а залишив позов без руху, а потім і повернув позовну заяву. Апелянт зазначає, що він звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, в тому числі в силу Закону України «Про захист прав споживачів», а суд першої інстанції цього не врахував.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з положеннями частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено такі обставини справи.

01.07.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, безпідставно стягнені органом Пенсійного фонду нараховані суми пенсії, що не отримані з вини відповідача, як органу, що призначає і виплачує пенсію, без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати доходів у виді заподіяної позивачу матеріальної шкоди в розмірі 799 991,82 грн, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, яка набирала чинності з 01.03.2018, а також з врахуванням норм чинного законодавства та висновків Верховного Суду, про які позивачем зазначено в прохальній частині позовної заяви;

- зобов`язати відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням суми індексації пенсій, нарахованих відповідно до постанов КМУ від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 № 168;

- стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань на відшкодування заподіяного морального катування, кошти в розмірі 350 000,00 грн;

- зобов`язати відповідача, у триденний термін, завдану матеріальну та моральну шкоду на суму 1 149 991,82 грн перерахувати за реквізитами, які зазначені позивачем у позовній заяві.

11.07.2025 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, а саме шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, із зазначенням у ній:

- вимог до відповідача щодо визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності або інших порушень відповідача, внаслідок яких позивачу завдано моральної та матеріальної шкоди;

- обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу щодо зобов`язання відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням суми індексації пенсій, нарахованих відповідно до постанов КМУ від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168 та обґрунтування такого порушення відповідачем;

- доказу сплати судового збору у сумі 968,96 грн або надати обґрунтоване клопотання про звільнення (відстрочення або розстрочення) від сплати судового збору, з доказами майнового стану позивача.

20.07.2025 через підсистему «Електронний суд» позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 заявив про збільшення заявлених раніше позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на 400 000,00 грн та збільшення загальної ціни позову з 1 149 991,82 грн до 15 499 991,82 грн.

Крім того, у цій заяві позивач виклав свою позицію стосовно позиції суду, яка була зазначена в ухвалі від 11.07.2025. ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з порушенням його конституційних прав та не вирішення судом вимог по справі № 480/7219/21 він повторно звернувся до суду з цим позовом для захисту своїх прав.

Щодо сплати судового збору ОСОБА_1 зазначає, що звільнений від сплати судового збору за подання цього позову з огляду на таке:

- за приписами п. 11, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовою або службовою особою;

- відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від його сплати якщо предметом позову є захист соціальних прав за ст. 46 Конституції на належний розмір пенсії;

- за ч. 3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» він є споживачем послуг ПФУ, а тому судовий збір не справляється.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 11.07.2025 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Реалізація цього права передбачає, зокрема, дотримання порядку, визначеного процесуальним законом, в тому числі щодо форми та порядку подання адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.

За змістом пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п.4);

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5);

- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (п. 9).

Положення частини 3 статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями частин 1, 5 статті 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З вищезазначеного вбачається, що провадження у справі може бути відкрите у випадках, коли позовна заява подана з дотриманням вимог КАС України, зокрема, статей 160, 161, 172 КАС України. При цьому згідно з частиною 1 статті 169 КАС України у разі недотримання вимог статей 160, 161 КАС України подана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням особі строку для усунення недоліків такої позовної заяви. У разі ж якщо особа у встановлений судом строк не усунула недоліки позовної заяви або у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 КАС України) подана позовна заява підлягає поверненню позивачу відповідно до вимог частини 4 статті 169 КАС України.

Враховуючи те, що позивачем не були усунені недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 11.07.2025 колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що він звільнений від сплати судового збору колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 були заявлені такі позовні вимоги:

- стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, безпідставно стягнені органом Пенсійного фонду нараховані суми пенсії, що не отримані з вини відповідача, як органу, що призначає і виплачує пенсію, без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати доходів у виді заподіяної позивачу матеріальної шкоди в розмірі 799 991,82 грн, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, яка набирала чинності з 01.03.2018, а також з врахуванням норм чинного законодавства та висновків Верховного Суду, про які позивачем зазначено в прохальній частині позовної заяви;

- зобов`язати відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням суми індексації пенсій, нарахованих відповідно до постанов КМУ від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 № 168;

- стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань на відшкодування заподіяного морального катування, кошти в розмірі 350 000,00 грн;

- зобов`язати відповідача, у триденний термін, завдану матеріальну та моральну шкоду на суму 1 149 991,82 грн перерахувати за реквізитами, які зазначені позивачем у позовній заяві.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, за позовні вимоги в частині відшкодування шкоди судовий збір не сплачується в силу положень пункту 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), згідно з яким судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.5 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи те, що позивачем не було конкретизовано, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача позивач вбачає протиправними, внаслідок яких позивачу завдано моральної та матеріальної шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для розгляду зазначених вимог в порядку адміністративного провадження.

Також позивачем не конкретизовано обставин, якими він обґрунтовує вимогу щодо зобов`язання відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням суми індексації пенсій та обґрунтування такого порушення відповідачем. Крім того, ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір в установленому розмірі за вимогу щодо здійснення індексації та не надано обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору за таку вимогу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням суми індексації пенсій, нарахованих відповідно до постанов КМУ від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168, колегія суддів зазначає, що це є однією вимогою немайнового характеру.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Апелянт як на підставу для звільнення від сплати судового збору за вищезазначену позовну вимогу посилається на положення статті 8 Закону № 3674-VI.

Положеннями частини 2 статті 8 Закону № 3674-VI встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI однією з таких підстав, з урахуванням майнового стану сторони, є те, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За змістом частини 3 статті 8 Закону № 3674-VI при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Також відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З вищезазначеного вбачається, що однією з умов звільнення особи від сплати судового збору є незадовільний майновий стан особи, який має бути підтверджений відповідними доказами.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ні до позовної заяви, ні до заяви про уточнення позовних вимог не було додано документів, які б свідчили про такий його майновий стан, який би дав суду підстави звільнити його від сплати судового збору.

Щодо посилання апелянта на частину 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі Закон № 1023-XII), відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом преамбули Закону № 1023-XII цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 1 Закону № 1023-XII:

- виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3);

- послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17);

- споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22);

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом цього спору є, зокрема, правовідносини щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії з урахуванням суми індексацій, нарахованих відповідно до постанов КМУ № 118 від 16.02.2022 та № 168 від 24.02.2023.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, положення Закону № 1023-XII, в тому числі статті 22, не розповсюджуються на спірні відносини, що виключає можливість звільнення позивача від сплати судового збору з цих підстав.

З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору, а отже суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а тому вона підлягає поверненню.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 294, 312, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року по справі №480/5217/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк