Справа № 215/2041/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 215/2041/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року (суддя Сліпець Н.Є.) в справі № 215/2041/22 за позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до першого заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про:

встановлення відсутності «компетенції (повноважень) у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, розглядати заяву від 07.02.22р. вх.92 протягом двох робочих днів після отримання цієї заяви надсилати письмове повідомлення ОСОБА_2 , про вибір його для надання соціальних послуг з догляду на професійній основі особі з інвалідністю, і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю»;

встановлення наявності «компетенції (повноважень) у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 07.02.22р. вх.92, включити її сина ОСОБА_2 , до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю і визнати відмові від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати зазначену процедуру виконати»;

встановлення наявності «компетенції (повноважень) у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 07.02.22р. вх.92, надати належно завірені дві копії цієї заяви і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати зазначену процедуру виконати».

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року позовна заява передана на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративному суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, направити справу на новий розгляд.

Вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем виконані всі дії для забезпечення її права на інформацію щодо розгляду заяви від 07.02.22р вх 92, позаяк такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені іншого предмету позову і його вимог, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що повноваженнями суду при вирішенні справи є встановлення наявності чи відсутності компетенції, а суд першої інстанції відмовив її встановити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою (запитом) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якій просила:

1) включити мого сина ОСОБА_2 до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю, який вже надає послуги з допомоги на не професійній основі;

2) надати належно завірені дві копії моєї цієї заяви від 07.02.22р. з вашими реєстраційними номерами;.

09.02.2022 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг надано відповідь за вих. №524, яку направлено поштою за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстром поштових відправлень.

Відповідачем відмовлено у наданні соціальних послуг та вказано про те, що станом на 09.02.2022 року ОСОБА_2 не надано документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання, що унеможливлює видати направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які дають соціальні послуги з догляду на професійній основі для отримання компенсації.

Розгляд заяви здійснювався відповідно до Закону України Про звернення громадян.

Суд першої інстанції вказав, що порушень вимог Закону України Про звернення громадян щодо розгляду? ?заяви від 07.02.2022 року вх. №92, термінів розгляду, вирішення питань заявлених у заяві, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради матеріалами справи не підтверджено.

Щодо вимог позивача про встановлення наявності компетенції (повноважень) у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 07.02.2022 року вх. №92, суд першої інстанції вказав, що ці позовні вимоги заявлені у зв`язку з неналежним розглядом звернення ОСОБА_1 від 07.02.2022 року №92, проте, як встановлено судом, відповідачем не було допущено протиправну бездіяльність при розгляді вказаного звернення.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що управлінням виконано всі можливі дії для забезпечення права позивача на інформацію щодо розгляду її звернення від 07.02.2022 року за вх. № 92, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І «А» групи загального захворювання.

ОСОБА_1 подана до УПСЗН 07 лютого 2022 року заяву (запит), в якій просила включити її сина ОСОБА_2 до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю, який вже надає послуги з допомоги на не професійній основі; надати належно завірені дві копії цієї заяви від 07.02.2022 р. з реєстраційними номерами управління.

Заява розглянута УПСЗН в порядку Закону України «Про звернення громадян», позивачу надана письмова відповідь від 09 лютого 2022 року за вих. №524, яку направлено поштою за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , якою повідомлено позивача про відмову у наданні соціальних послуг та вказано про те, що станом на 09 лютого 2022 року ОСОБА_2 не надано документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання, що унеможливлює видати направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які дають соціальні послуги з догляду на професійній основі, для отримання компенсації.

Стосовно суті позовних вимог суд звертає увагу, що апелянтом не приведено жодного доводу у спростування висновків суду першої інстанції.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначає Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно зі статтею 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначено Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року № 2671-VIII (далі Закон № 2671-VIII).

Статтею 8 Закону № 2671-VIII встановлено, що суб`єктами системи надання соціальних послуг є: 1) уповноважені органи у сфері надання соціальних послуг; 1-1) бюджетна установа, яка організовує та здійснює закупівлю соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України; 2) отримувачі соціальних послуг; 3) надавачі соціальних послуг; 4) об`єднання працівників системи надання соціальних послуг; 5) об`єднання надавачів соціальних послуг; 6) об`єднання отримувачів соціальних послуг.

Відповідно до статті 13 Закону № 2671-VIII до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать, зокрема, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності (частина третя)

Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, проходять підготовку та перепідготовку у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина четверта).

За положеннями частини шостої статті 8 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1) особами з інвалідністю I групи;

2) дітьми з інвалідністю;

3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з частиною сьомою статті 8 Закону № 2671-VIII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430 затверджено Порядок підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності (далі - Порядок), пунктом 6 якого передбачено, що фізичні особи звертаються за місцем проживання/перебування до управління з заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі (далі - перелік). Разом із заявою фізична особа, яка планує надавати послуги з догляду, повинна подати копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) та документа, що підтверджує реєстрацію місця проживання.

Судом встановлено, що син позивача ОСОБА_2 неодноразово звертався до начальника управління з заявою в довільній формі про включення його до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі без здійснення підприємницької діяльності. Разом із заявами він надавав копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків.

В заяві ОСОБА_2 зазначив адресу проживання: АДРЕСА_1 , а в паспорті визначена реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог Закону України №1871-IX від 05 листопада 2021 року «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до: паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта для виїзду за кордон; витягу з реєстру територіальної громади.

У разі необхідності підтвердження відомостей про зареєстроване місце проживання органи державної влади, органи місцевого самоврядування з дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи зобов`язані здійснювати перевірку таких відомостей, що внесені до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Управління має можливість отримувати інформацію щодо місця реєстрації безпосередньо з інформаційної системи Реєстр територіальної громади міста Кривого Рогу.

Відповідачем при перевірці відомостей реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу про зареєстроване місце проживання встановлено, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 знятий з реєстрації місця проживання 08 листопада 2013 року, за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрований.

Відповідно, ОСОБА_2 рекомендовано надати документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання, для можливості отримання направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.

При розгляді заяви ОСОБА_1 позивача повідомлено листом від 09 лютого 2022 року про необхідність надання документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання, відсутність такого документу унеможливлює видати направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які дають соціальні послуги з догляду на професійній основі для отримання компенсації.

Станом на 09 лютого 2022 року ОСОБА_2 не надано документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання, що унеможливлює видати направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі для отримання компенсації.

У разі включення ОСОБА_2 до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, позивач зможе його обрати як особу, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі.

Після надання позивачем вищезазначеного пакету документів відповідно до п. 5 Порядку № 1040 ОСОБА_2 буде повідомлено про вибір позивача.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем виконано всі дії для забезпечення права позивача на інформацію щодо розгляду її звернення від 07.02.2022 року за вх. № 92, відповідачем не допущено протиправної бездіяльності при розгляді звернення позивача, тому суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд зазначає, що позовні вимоги про «встановлення наявності компетенції» не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки за висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №705/748/17, від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 та від 12 червня 2019 року у справі №9901/70/19, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №800/566/17, від 10 липня 2018 року у справі №825/1808/17, від 05 липня 2019 року у справі № 802/833/17-а, від 18 березня 2020 року у справі №461/10234/15-а, від 26 травня 2020 року у справі №808/4327/15, від 29 квітня 2020 року у справі №160/1106/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №320/1360/19, від 23 лютого 2021 року у справі №808/1259/18, від 18 листопада 2021 року у справі №280/9295/20 під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень, а особливістю таких спорів є те, що сторонами у них як позивачем, так і відповідачем, є суб`єкти владних повноважень, тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

В цьому випадку, спір між позивачем як фізичною особою та відповідачем суб`єктом владних повноважень про встановлення наявності компетенції не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена.

В такому випадку суд першої інстанції мав відмовити у відкритті провадження у справі в частині цих позовних вимог на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України або закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, проте ці обставини не є доводами апелянта та, відповідно, у суду відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 215/2041/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 215/2041/22 за позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 07 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко