Справа № 380/6243/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 рокусправа № 380/6243/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) звернулося з позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), в якій просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг до бюджету в розмірі 17647,02 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що податковий борг відповідача становить 17647,02 грн, і такий виник у зв`язку із несплатою у встановлений законом строк податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб та військовому збору. Оскільки платником не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути таку у судовому порядку.

Ухвалою судді від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому повідомляє, що з 26.01.2021 він зареєстрований як фізична особа-підприємець і до початку повномасштабної війни рф проти України як ФОП здійснював підприємницьку діяльність у м. Києві, поряд з яким на той час проживав. Після військового нападу агресора його підприємницька діяльність була повністю припинена.

Не зважаючи на війну, у квітні 2022 року, він у встановленому порядку подав контролюючому органу податкову декларацію платника єдиного податку, де задекларував ЄП за 1-й квартал 2022 року в сумі 17647,02 грн. Оскільки на той час він не мав жодних доходів, суму самостійно нарахованого податку сплачено не було.

Водночас, повідомляє, що 29.06.2022 він був мобілізований у в/ч НОМЕР_2 ЗСУ і з цього моменту безперервно проходить військову службу, на даний час у в/ч НОМЕР_3 . Учасник бойових дій, капітан ЗСУ. Відтак, вважає, що на підставі абзацу першого п. 25 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, принаймні до кінця особливого періоду чи військової служби він не зобов`язаний сплачувати єдиний податок. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою ГУ ДПС у Львівській області №3194/5/13-01-13-03 від 18.03.2025 про податкову заборгованість ОСОБА_1 , станом на 14.03.2025 у відповідача наявний податковий борг перед бюджетом, у розмірі 36950,20 грн, сума до стягнення з якого становить 17647,02 грн та складається з єдиного податку з фізичних осіб (18050400).

Спірну суму заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб (18050400) становлять самостійно задекларовані відповідачем суми коштів відповідно до податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця (третьої групи) № від 27.04.2022 на суму 17647,02 грн за перший квартал 2022 року, термін сплати 20.05.2022.

У зв`язку з несплатою відповідачем самостійно задекларованих грошових зобов`язань позивач виніс податкову вимогу форми «Ф» №0-1301 від 25.09.2023, яку надіслано платникові податків, що підтверджується матеріалами справи.

Докази, які б підтверджували, що згадана податкова вимога відповідачем оскаржувалася у справі відсутні, відповідно, визначені у ній зобов`язання є узгодженими.

Оскільки у добровільному порядку заборгованість відповідачем сплачена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного.

За приписами, наведеними у ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковим боргом згідно п.14.1.175 ст.14 ПК України є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У п. 57.1 ст. 57 ПК України зазначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.2 ст. 57 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Усупереч наведеним нормам чинного законодавства платник податків не вжив жодних заходів для погашення податкових зобов`язань.

Відтак, суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вже було встановлено судом, на виконання вищевказаних положень ПК України позивач надіслав на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» №0-1301 від 25.09.2023, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Станом на дату розгляду справи податковий борг відповідача перед бюджетом становить 17647,02 грн та залишається непогашеним, протилежного матеріали справи не містять.

При цьому, у матеріалах справи також відсутні докази оскарження відповідачем та скасування вищезазначеної податкової вимоги.

Щодо аргументів відповідача про те, що на підставі абзацу першого п. 25 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, він не зобов`язаний сплачувати єдиний податок, оскільки проходить військову службу, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, самозайняті особи (фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність), які мали або не мали найманих працівників, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь період їх військової служби звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб відповідно до розділу IV цього Кодексу, а також звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з єдиного податку відповідно до глави 1 розділу XIV цього Кодексу.

Підставою для такого звільнення є заява самозайнятої особи та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів за місцем податкової реєстрації самозайнятої особи протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована самозайнята особа перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, на особливий період, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Разом з тим, як стверджує сам відповідач, а також слідує з копії його посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації з 29.06.2022.

При цьому, заборгованість зі сплати єдиного податку у сумі 17647,02 грн виникла на підставі поданої відповідачем податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця (третьої групи) № від 27.04.2022 на суму 17647,02 грн за перший квартал 2022 року, термін сплати такої 20.05.2022.

Отже, спірна сума заборгованості виникла та підлягала сплаті ОСОБА_1 ще до початку проходження ним військової служби з 29.06.2022, тому, доводи відповідача про порушення контролюючим органом п. 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України є необґрунтованими.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача в користь бюджету суму податкового боргу у розмірі 17647,02 грн.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь бюджету податковий борг в сумі 17647 (сімнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн 02 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна