Справа № 569/16362/25
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 569/16362/25 пров. № А/857/34781/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 серпня 2025 року (суддя Балацька О.Р., ухвалене в м. Рівне) у справі № 569/16362/25 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2025 року Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області звернулось в суд з позовом до громадянина росії ОСОБА_1 , в якому просило затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо примусового видворення за межі України, помістити відповідача до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 06 місяців.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржив відповідач- громадянин росії ОСОБА_1 , та з наведених в апеляційній скарзі підстав, покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 був умовно достроково звільнений з місця обмеження волі і в подальшому був затриманий працівниками міграційної служби, як осба яка незаконно перебуває на території України. Зазначає, що ОСОБА_1 повідомив суду, що вживав всіх заходів щодо легального перебування на території України, проте йому відмовляли. Зазначає, що екстрадиція на територію росії може загрожувати його життю та здоров`ю, оскільки його син являється військовослужбовцем ЗСУ.

Позивач, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив таку задовольнити.

Представник позивачв в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив таку відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 06.08.2025 в ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України, для з`ясування обставин щодо можливого порушення міграційного законодавства України до Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області був доставлений громадянин росії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Особу іноземця встановлено відповідно до Довідки про звільнення серії РІВ № 13716, оформленої ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)». Відповідно до повідомлення від 30.07.2025 р.№ 5/4146 про вибуття з ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)» датою звільнення іноземця є 06.08.2025 р. на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 29.07.2025 р. про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк покарання 01 рік 10 місяців 23 дні. Паспорт в особовій справі відсутній, громадянство встановлено згідно з вироком суду, місце проживання АДРЕСА_1 .

Із пояснень іноземця встановлено, що він прибув в Україну в 1996 році до бабусі і діда дружини громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружжя має двох дітей 1995 року та 2000 року народження. Під час законного перебування в Україні із заявою щодо легалізації свого перебування (оформлення посвідки на тимчасове/постійне проживання) іноземець не звертався. Документів на право проживання в Україні не має.

За наявними в УДМС у Рівненській області обліками будь-яка інформація щодо легалізації в Україні іноземця відсутня. На території України іноземець перебуває нелегально, без документів на право проживання в Україні чим порушує Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Водночас відомості про перетин кордону відсутні.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено, що відповідач є громадянином росії та записаний батьком ОСОБА_3 , 20 листопада 2000 року відповідно до актового запису про шлюб № 188 виданого Чорногорським міськвиконкомом ЗАГС від 24.04.1992 року.

Також судом першої вірно встановлено, що 06.08.2025 р. за порушення правил перебування в Україні іноземець був притягнутий Рівненським МВ УДМС у Рівненській області до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення ПРМРВ 000935 від 06.08.2025), накладено штраф в сумі 5100 грн. (постанова про накладення адміністративного стягнення ПНМРВ 000292 від 06.08.2025), штраф не сплатив.

06.08.2025 р. Рівненським МВ УДМС у Рівненській області прийнято рішення № 4 про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства, з підстав передбачених ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також, 06.08.2025 р. рішенням Рівненського МВ УДМС у Рівненській області про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають в Україні, затвердженим заступником начальника Рівненського МВ УДМС у Рівненській області Оксаною Рябчук, іноземця поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України та підзаконними нормативно правовими актами; Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/171/150 (далі- Інструкція); Типовим положенням про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110; Інструкцією про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України № 3773-VI від 22.09.2011 р. «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Положеннями ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізични хосіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення,а також в інших передбачених законом випадках.

Як передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Ч. 8 ст. 26 Закону № 3773-VI визначено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону

Відповідно до (частин 3-4 ст. 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Також, із зазначеними правовими нормами узгоджуються зміст Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішення про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішення про продовження строку затримання.

Так, відповідно до п. 2 Інструкції за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до ч. 1 ст. 289 КАСУ.

Як передбачено пінктом 1частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відтак, враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має обгрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з огляду на те, що ОСОБА_1 є громадянином росії, не має паспортного або іншого документа, що б посвідчували його особу та/або давали йому право на виїзд з України, він є таким, що потребує ідентифікації його особи. Водночас, останній порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки не довів законності перебування на території України. Застосування більш м`яких заходів суд вважає недоцільним з урахуванням особи відповідача, відсутність в нього легальних джерел доходу в Україні, відсутність інших доказів в матеріалах справи, які б підтверджували законність перебування на території України.

Зважаючи на все наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог та прийняття рішення про затримання ОСОБА_4 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 06 (шість) місяців.

Враховуючи все викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 серпня 2025 року у справі №569/16362/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 07.10.2025