Справа № 480/7841/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 р. Справа № 480/7841/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адвокатського Бюро "Грицик" на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2025, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/7841/24

за позовом Адвокатського Бюро "Грицик"

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське Бюро "Грицик" (далі - позивач, АБ «Грицик», апелянт) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій просило:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 за адвокатським запитом №179 від 19.08.2024;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановленому законом порядку розглянути адвокатський запит №179 від 19.08.2024 та письмово повідомити позивача про результати його розгляду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 адміністративний позов АБ "Грицик" до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не розгляду адвокатського запиту №179 від 19.08.2024. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути адвокатський запит (скаргу) АБ "Грицик" адвоката Грицика Г.О. №179 від 19.08.2024 та надати відповідь по суті адвокатського запиту.

06.01.2025 адвокат Грицик Г.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив суд зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відшкодувати судові витрати на користь Адвокатського бюро «Грицик» у розмірі 10 422,40 грн, з яких 2422,40 грн це сума сплаченого судового збору, 8000 грн витрати на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 заяву Адвокатського Бюро "Грицик" про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

Стягнуто на користь Адвокатського Бюро "Грицик" за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 суму судового збору в розмірі 2422,40 грн.

У задоволенні інших вимог заяви - відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі № 480/7841/24 в частині відмови у відшкодуванні судових витрат на користь АБ «Грицик» у розмірі 8000 грн та ухвалити в цій частині нове додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача вказані витрати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на положення пунктів 8.1, 9.1 9.3 Статуту АБ «Грицик», згідно з якими керуючий Бюро є виконавчим органом Бюро, обирається з числа працівників Бюро, представляє інтереси Бюро без довіреності; виконання обов`язків керуючого Бюро може бути покладено на засновника Бюро, вказує, що в даній справі адвокат Грицик Г.О. діяв від імені АБ «Грицик» саме як працівник Бюро, який надавав професійну правничу допомогу не відповідно до договору, а на підставі статуту. Зауважує, що ст. 139 КАС України не зобов`язує сторону в якості доказів витрат надавати саме договір про надання правничої допомоги, це можуть бути будь-які інші документи, зокрема, і розрахунок суми судових витрат, складений адвокатом Грицик Г.О. У зв`язку з чим, наполягає, що АБ «Грицик» понесло витрати на адвоката, який представляв його інтереси в суді, які належить компенсувати за рахунок відповідача.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до матеріалів справи фактичний розрахунок суми судових витрат, в яких зазначається, що адвокатське об`єднання мало витрати на професійну правничу допомогу, а саме 1000 грн. за виготовлення та подання адвокатського запиту, 6000 грн. за виготовлення та подання позовної заяви до суду, 1000 грн. за виготовлення заяви про виконання ухвали суду.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (додаткове рішення переглядається в частині вирішення питання щодо відшкодування витрат з правничої допомоги), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Зі змісту норм ч.ч. 4, 5 та 6ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат в суді першої інстанції адвокатом Грициком Г.О. до матеріалів справи додано фактичний розрахунок суми судових витрат АБ «Грицик» по справі № 480/7841/24 (а.с. 39), відповідно до якого АБ «Грицик» в особі керуючого Бюро адвоката Грицика Г.О. мало витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8000 грн, з яких: виготовлення та подання адвокатського запиту 1000 грн, виготовлення та подання позовної заяви до суду 6000 грн, виготовлення заяви про виконання ухвали суду від 09.09.2024 1000 грн.

Надаючи оцінку вимогам адвоката Грицика Г.О. про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн та наданим на їх підтвердження документам, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правничої допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано до суду жодних, передбачених вказаною нормою документів, які б підтверджували наявність договірних відносин щодо надання позивачу юридичних послуг адвокатом Грициком Г.О.

Позовну заяву в даній справі складено, подано та підписано керівником Адвокатського бюро «Грицик» - адвокатом Грицик Г.О., тобто позивачем по даній справі.

Наведений вище фактичний розрахунок сум судових витрат, наданий до матеріалів справи (єдиний документ наданий на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу) складений також безпосередньо керуючим АО «Грицик» - адвокатом Грициком Г.О..

Наведене, як вірно зазначив суд першої інстанції, свідчить лише про те, що позивач - реалізував самостійно своє право на звернення до суду, шляхом складення та підписання його керівником - адвокатом Грициком О.Г. позовної заяви.

Тобто, з наведеного слідує, що позивач, за самостійно здійснені дії, просить відшкодувати витрати на правничу допомогу, які фактично Адвокатським бюро «Грицик» понесені не були, кошти жодній особі не перераховані, доказів того, що Адвокатському бюро «Грицик» була надана правнича допомога іншими особами матеріали справи не містять, зокрема, договору про надання правничої допомоги, укладеним між адвокатським бюро та особами, які мають право надавати такому бюро правничу допомогу.

Доводи апелянта про те, що адвокат Грицик Г.О. представляв інтереси позивача АО «Грицик» на підставі статуту, як працівник адвокатського бюро, який надавав правничу допомогу, колегія суддів сприймає критично, оскільки дослідивши зміст Статуту адвокатського бюро «Грицик» (копію додано до апеляційної скарги), колегією суддів не встановлено положень, які б передбачали можливість здійснення представництва адвокатом Бюро інтересів такого Бюро, зокрема, в суді та, відповідно, отримання плати за таке представництво.

Пунктом 9.3.1 Статуту адвокатського бюро «Грицик» (на який також посилається і сам апелянт) встановлено, що керуючий Бюро представляє Бюро без довіреності у взаємовідносинах з усіма організаціями, закладами та установами будь-яких форм власності, включаючи суди.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником адвокатського бюро «Грицик» є Грицик Геннадій Олексійович.

Таким чином, враховуючи, що позовну заяву до суду подано адвокатом Грициком Г.О., який є керівником АО «Грицик», слід дійти висновку, що таким чином останній реалізував свої повноваження щодо представлення інтересів свого адвокатського бюро в суді в порядку самопредставництва, що, відповідно, виключає наявність витрат за таке представництво.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На позивача як учасника справи з метою розподілу судових витрат процесуальним законом покладено обов`язок підтвердити належними доказами розмір витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд в постанові від 10.06.2021 по справі № 820/479/18 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на викладене, враховуючи не надання до матеріалів справи доказів, які б підтверджували понесення позивачем витрат на правову допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвокатського Бюро "Грицик" - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року по справі № 480/7841/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін