Справа № 711/9266/25
Суддя: Петренко О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9266/25
Номер провадження 2-а/711/89/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 жовтня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко В`ячеслав Миколайович, засобами поштового зв`язку, звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову відділу поліцейської діяльності №1 (м. Черкаси) Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області серії ЕНА №5143937 від 05.07.2025 у справі про адміністративне правопорушення, яке накладено на ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення. Крім того позивач просить стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2025 року означеній позовній заяві присвоєний єдиний унікальний номер судової справи 711/9266/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам КАС України, встановив таке.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлюється спеціальний строк 10 днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суддею встановлено, що оскаржувана позивачем постанова серії ЕНА №5143937 винесена 05 липня 2025 року, відтак строк на її оскарження становить десять днів з дня винесення такої постанови. Водночас з позовною заявою про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду лише 04 жовтня 2025 року, про що свідчить відмітка оператора поштового зв`язку, яка зроблена на поштовому конверті, яким матеріали позовної заяви позивачем направлено до суду.

Таким чином встановлено, що вказану позовну заяву подано з пропуском строку звернення до суду, який для позивача закінчився 15 липня 2025 року.

Водночас разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко В.М., подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, у прохальній частині якої просить визнати причини пропуску строку на подання позовної заяви з поважних причин та поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду з позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5143937 від 05.07.2025.

Заява обгрунтована тим, що оскаржувана постанова була винесена 05.07.2025 о 07 год 50 хв в приміщенні Черкаської обласної лікарні ЧОР куди було доставлено позивача після дорожньо-транспортної пригоди. Як стверджує позивач у мотивувальній частині заяви, примірник оскаржуваної постанови позивач не отримував, участі у її складенні не приймав, оскільки під час її складення поліцейським, він знаходився в горизонтальному стані, де йому надавалась медична допомога, зокрема вводились знеболюючі в область обличчя на накладалися шви на рвані рани, що також, на переконання позивача, впливало на розуміння ним ситуації в повному обсязі, яка відбувалась. Додатково позивач звертає увагу суду, що поліцейським не було роз`яснено права на обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені КУпАП та Конституцією України, а також право та терміни на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У заяві про поновлення процесуального строку позивач зазначає, що фактично про існування оскаржуваної постанови та її примірник позивач отримав після ознайомлення його захисника адвоката Клименка В.М. 26.09.2025 з матеріалами справ про адміністративні правопорушення №707/2657/25 та 707/2658/25 в Черкаському районному суді Черкаської області, в яких знаходились примірники вказаної постанови.

Додатково позивач звертає увагу суду, що після надання медичної допомоги 05.07.2025 він був переведений до травматологічного відділення Черкаської обласної лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні до 08.07.2025. Однак, недолікувавшись, позивач був вимушений повернутися на військову службу у зв`язку з необхідністю виконання службових завдань. На військовій службі позивач знаходиться з 29.10.2024 по даний час.

Підсумовуючи викладене, позивач у заяві про поновлення процесуального строку робить висновок, що оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав 26.09.2025, а з позовом до суду звернувся 03.10.2025, тобто в строк, встановлений законодавством для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, тому вважає, що наявні підстави для визнання причин пропуску процесуального строку поважними та поновлення означеного строку на звернення до суду з позовом про скасування оскаржуваної постанови.

Вирішуючи заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко В.М., про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду з відповідним позовом, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Суддя зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Позивач, обгрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку на подачу позовної заяви про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, зокрема зазначає, що примірник оскаржуваної постанови не отримував, а також йому поліцейським не було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (абз.5,6 стр.2 заяви).

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5143937 від 05.07.2025, оскарження якої є предметом позовної заяви ОСОБА_1 , що долучена позивачем до заяви про поновлення процесуального строку (додаток №3), суддя встановив, що в п.8 та 9 означеної постанови міститься підпис позивача, що підтверджує як факт ознайомлення особою, яка винесла постанову, ОСОБА_1 як особу, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, з правами, передбаченими ст.268 КУпАП, так і зі строком оскарження, передбаченим ст.289 КУпАП, а також підтверджує і факт отримання останнім копії постанови.

Водночас матеріали заяви про поновлення процесуального строку не містять засобів доказування, якими б спростовувався факт підписання саме позивачем повідомлення йому особою, яка винесла постанову, як про права, передбачені ст.268 КУпАП, так і про строк оскарження постанови, передбачений ст.289 КУпАП, а також і про отримання копії означеної постанови.

У зв`язку з цим, суддя дійшов висновку, що означена підстава для визнання поважними причин пропуску процесуального строку на подання позовної заяви спростовується доказами, які подані позивачем разом із означеною заявою, зокрема змістом в означеній частині постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5143937 від 05.07.2025.

Також суддя відхиляє таку підставу для визнання поважними причин пропуску відповідного процесуального строку, що викладена позивачем у мотивувальній частині однойменної заяви, як те, що він участі у складенні оскаржуваної постанови не приймав, оскільки під час її складення поліцейським він знаходився в горизонтальному стані, з огляду на таке.

Як уже встановлено суддею зі змісту оскаржуваної позивачем постанови, остання містить підписи позивача, якими підтверджується факт ознайомлення його особою, яка винесла постанову, з правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зі строком оскарження, передбаченим ст.289 КУпАП, а також про отримання ним копії означеної постанови. Підписання позивачем відповідних розділів (пунктів) оскаржуваної постанови безумовно свідчить про те, що позивач брав участь у складенні оскаржуваної постанови.

У цьому контексті суддя звертає увагу позивача, що твердження про те, що під час складення поліцейським постанови йому надавалась медична допомога спростовується змістом постанови у взаємозв`язку зі змістом виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №15791 від 08.07.2025, що долучена позивачем до заяви про поновлення процесуального строку. Так, згідно оскаржуваної позивачем постанови датою і часом її винесення є 05.07.2025 о 07 год 50 хв 08 сек; водночас датою і часом госпіталізації ОСОБА_1 до Черкаської обласної лікарні, як зазначено у виписці №15791 від 08.07.2025, є 05.07.2025 о 07 год 52 хв. Водночас у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.07.2025 не міститься інформація про введення знеболюючих в область обличчя та накладення швів на рвані рани (абз.5 стр.2 заяви) позивачу до часу його госпіталізації, що мала місце о 07 год 52 хв 05.07.2025. У виписці лише міститься інформація, що позивач був оглянутий черговим лікарем приймального відділення, травматологом, офтальмологом, нейрохірургом та хірургом.

Таким чином суддя дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5143937 від 05.07.2025 була винесена інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м. Черкаси) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Романюком І.О. до часу госпіталізації позивача до Черкаської обласної лікарні. Водночас засобів доказування, які б свідчили про те, що позивач на час підписання означеної постанови, з медичного погляду, не мав об`єктивної можливості це зробити, або перебував у стані, що не дозволяв йому це вчинити, матеріали заяви про поновлення процесуального строку не містять.

У зв`язку з цим, суддя відхиляє означену підставу для визнання поважними причин пропущення строку на подачу позовної заяви позивачем.

Щодо такої підстави для поновлення процесуального строку як те, що позивач є діючим військовослужбовцем, то суддя зазначає про таке.

Із долучених до заяви про поновлення процесуального строку засобів доказування, встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29.10.2024 призначений на посаду оператора відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 (витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №305 від 29.10.2024). Також, станом на день винесення оскаржуваної постанови, позивач обіймав посаду оператора відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №15791 від 08.07.2025 (графа «Місце роботи (посада)»)).

У заяві про поновлення пропущеного процесуального строку позивач звертає увагу суду на правовий висновок щодо застосування судами положень ст.122, 123 КАС України, що викладений у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2024 року в справі №120/359/24 (провадження №К/990/14363/24).

У вказаній постанові касаційний суд зазначив, що проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1) обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду;

2) виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори;

3) фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання визначеного процесуальним законом строку для звернення до суду;

4) повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку;

5) обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

З наведенного можна зробити висновок, що лише факт проходження військової служби особою, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Врахуванню підлягає, зокрема, обмеження позивача до доступу до правової допомоги та (або) об`ктивна неможливість реалізувати конституційне право на судовий захист.

Такий висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, що сформований у п.18 постанови від 11 вересня 2025 року в справі №990/98/25 (провадження №11-245заі25), щодо практики застосування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 29 листопада 2024 року в справі №120/359/24 (провадження №К/990/14363/24).

Проте позивач не долучив до матеріалів заяви про поновлення пропущеного процесуального строку належних і допустимих засобів доказування, якими б підтверджувався той юридичний факт, що позивач у період часу з 16.07.2025 (з наступного дня після закінчення строку на оскарження постанови від 05.07.2025) до 23.09.2025 (день укладення позивачем договору про надання правничої допомоги з адвокатом Клименком В.М., що підтверджується ордером серії СА №1137581 від 03.10.2025) не мав: 1) об`єктивної можливості звернутися за правовою допомогою з підстав перебування у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежило можливість позивача своєчасного звернення до суду; 2) брав участь у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях.

Крім того, вирішуючи питання щодо поновлення строків у цій справі, суддя також ураховує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.10.2023 у справі № 990/139/23 відповідно до якої: «частиною 2 ст. 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз норм КАС України свідчить, що, в разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою».

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, що викладені представником позивача в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку від 03.10.2025, є неповажними.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на встановлені строки на звернення до суду, позивач має надати відповідно до вимог ч.6 ст.161 КАС України обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку з доказами на її підтвердження.

Згідно з ч. 1,2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.161 КАС України, вона на підставі ч.1 ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати йому строк для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ст. 77, 123, 160, 161, 169, 241, 248, 256, 286, 294 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

визнати неповажними підстави, наведені позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко В`ячеслав Миколайович, для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, що викладені в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку від 03 жовтня 2025 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку звернення з адміністративним позовом, аніж ті, що зазначені в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку від 03 жовтня 2025 року, із наданням доказів на підтвердження таких підстав.

Попередити позивача про наслідки невиконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, що передбачені п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, а саме: позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Водночас повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України).

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 та його представнику адвокату Клименку В`ячеславу Миколайовичу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 09 жовтня 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко