Справа № 160/24605/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юркова Е.О.
за участі секретаря судового засідання Волок А.О.
представника позивача Білокінь С.С.,
представника третьої особи Дерило В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа - Дніпровська міська рада про визнання протиправною та скасування постанови, -
27 серпня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника Білоконя Сергія Сергійовича, через систему "Електронний Суд" звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа - Дніпровська міська рада з вимогами:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 25.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №76502739, що прийнята головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.11.2024 на підставі виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/4829/24 було відкрите виконавче провадження №76502739. 10.01.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення по справі №160/4829/24. 25.07.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №76502739. Підставою для закінчення виконавчого провадження державним виконавцем зазначено: у зв`язку з фактичним виконанням Боржником в повному обсязі судового рішення по справі №1604829/24 згідно з виконавчим документом. Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження є очевидно протиправною, підлягає скасуванню, адже судове рішення у справі №160/4829/24 невиконане, і саме через незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження №76502739, ОСОБА_1 звернулась із цим позовом до суду.
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 10.09.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Судовий розгляд справи призначено на 01 жовтня 2025 року о 09:00. Засідання відбудеться у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5, зала судових засідань 1.
В судовому засіданні 07.10.2025 представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини не явки суду не повідомив.
Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його забоволенні.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №160/4829/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради під час проведення сорок п`ятої чергової сесії міської ради VIII скликання, що виявилась у не розгляді та не винесені на голосування питання місцевої ініціативи від 02.12.2023 року "Про внесення змін до Бюджету міста на 2024 рік та зупинення проведення подальших тендерів щодо рекламно-маркетингових послуг за рахунок місцевого бюджету".

Зобов`язано Дніпровську міську раду на наступному засіданні сесії міської ради розглянути питання, що подані в порядку місцевої ініціативи від 02.12.2023 "Про внесення змін до Бюджету міста на 2024 рік та зупинення проведення подальших тендерів щодо рекламно-маркетингових послуг за рахунок місцевого бюджету" з винесенням вказаного питання на розгляд сесії міської ради та прийняттям відповідного рішення ради по суті питання, внесеного на розгляд шляхом місцевої ініціативи.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №160/4829/24 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №160/4829/24 набрало законної сили 02.10.2024.

На виконання означеного рішення суду 07.11.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №160/4829/24.

Так, у даній справі спірною є, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Віти Олегівни від 25.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №76502739, яка була прийнята у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №160/4829/24 виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 07.11.2024.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

В силу пункту одинадцятого частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII).

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (частина перша статті 63 Закону № 1404-VIII).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII:

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником;

- у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом;

- у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону № 1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону № 1404-VIII).

За невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 76 Закону № 1404-VIII).

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 76 Закону № 1404-VIII).

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, та судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу. (частина друга статті 381-1 КАС України).

Однією з основних засада (принципів) адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт п`ятий частини третьої статті 2 КАС України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частини друга, третя статті 14 КАС України).

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (частина перша статті 370 КАС України).

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина четверта статті 372 КАС України).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 КАС України).

Відповідно до частини першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

17.07.1997 Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України відповідно до положень статті 9 Конституції України.

За змістом статті 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 10.01.2025 у справі №160/4829/24 встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/4829/24.

Зобов`язано Дніпровську міську раду подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/4829/24, протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою суду від 26.05.2025 у справі №160/4829/24 у прийнятті та затвердженні звіту Дніпровської міської ради про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4829/24 відмовлено.

Встановлено Дніпровській міській раді новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4829/24.

Зобов`язано Дніпровську міську раду надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4829/24 протягом двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали.

В мотивувальній частині означеної ухвали було зазначено про те, що розглянувши звіт Дніпровської міської ради судом встановлено, що на підтвердження виконання судового рішення по вказаній справі відповідачем надані рішення прийняті Дніпровською міською радою VIII скликання від 21.08.2024 №138/54 "Про розгляд місцевої ініціативи" та 20.11.2024 №45/58 "Про повторний розгляд місцевої ініціативи". Дослідивши зміст зазначених рішень суд зазначає що описова частина рішень є суперечливою і містить незгоду із змістом рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/4829/24 від 15.05.2024, яке набрало законної, в частині переоцінки доводів які були предметом дослідження в межах вказаної адміністративної справи.

Також зазначено про те, що відповідачем в порядку визначеному нормами чинного законодавства рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/4829/24 належним чином не виконано.

Окрім того, ухвалою суду від 15.08.2025 у справі №160/4829/24 у прийнятті та затвердженні звіту Дніпровської міської ради про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4829/24 відмовлено.

Встановлено Дніпровській міській раді новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4829/24.

Зобов`язано Дніпровську міську раду надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4829/24 протягом двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали.

В мотивувальній частині означеної ухвали також зазначено про те, що відповідачем в порядку визначеному нормами чинного законодавства рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/4829/24 належним чином не виконано.

Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 в адміністративній справі №160/4829/24.

Також, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 в адміністративній справі №160/4829/24.

Підсумовуючи встановлені обставини, суд зазначає, що на дату розгляду цієї справи по суті, тобто здійснення судом контролю за виконанням судового рішення у розумінні статті 381-1 КАС України, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №160/4829/24, яке набрало законної сили 02.10.2024, залишається невиконаним.

Посилання відповідача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №160/33345/24, суд вважає безпідставним, оскільки ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 та від 15.08.2025 в адміністративній справі №160/4829/24 встановлено, що відповідачем в порядку визначеному нормами чинного законодавства рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/4829/24 належним чином не виконано.

Фактично, оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження прийнята передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення, зокрема відсутність ухвали про прийняття звіту про виконання судового рішення у справі №160/4829/24.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд вважає, що висновки державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження є передчасними, судове рішення залишається невиконаним, у зв`язку із чим порушується принцип ефективності як судового захисту, так і виконавчого провадження.

При вирішення заявленого спору по суді враховано правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 27.03.2019 у справі № 750/9782/16-а, від 07.08.2019 у справі № 378/1033/17.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої статті9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу частини третьої статті 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 969,00 грн., що документально підтверджується квитанцією id №7900-0269-8067-5451 від 09.09.2025.

при цьому з цією позовною заявою позивач звернувся до суду через систему "Електронний Суд", отже в силу вимог частини 3 статті4 Закону України "Про судовий збір" мав сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь позивача судовий збір у сумі 968,96 грн.

Відтак, надмірно сплачений судовий збір у розмірі 0,68 грн, згідно із положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню за клопотанням позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Старокозацька, буд. 56, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49000; ІК в ), третя особа - Дніпровська міська рада (просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49000; ІК в ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною від 25.07.2025 закінчення виконавчого провадження №76502739.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Старокозацька, буд. 56, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49000; ІК в ) за рахунок бюджетних асигнувань понесені витрати з оплати судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 жовтня 2025 року .

Суддя Е.О. Юрков