Справа № 520/19843/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 р. Справа № 520/19843/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., повний текст складено 28.08.25 по справі № 520/19843/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі ГУНП в Харківській області), в якому просить суд:

визнати протиправними бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за періоди з 07.11.2015 по 31.10.2017, з 01.01.2023 по 31.07.2024, з 01.01.2025 по 10.04.2025, додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. за періоди з 01.03.2020 по 30.06.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, та з 01.03.2021 по 31.07.2023, доплати за несення служби у нічний час за червень 2022, липень 2022, вересень 2022, листопад 2022, січень 2023, березень 2023 травень 2023, вересень 2023, січень 2024, лютий 2024, травень 2024, липень 2024, вересень 2024, листопад 2024, січень 2025, березень 2025, а також надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу за період з 15.01.2019 по 10.04.2025.

зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за періоди з 07.11.2015 по 31.10.2017, з 01.01.2023 по 31.07.2024, з 01.01.2025 по 10.04.2025, додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 за періоди з 01.03.2020 по 30.06.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, та з 01.03.2021 по 31.07.2023, доплати за несення служби у нічний час за червень 2022, липень 2022, вересень 2022, листопад 2022, січень 2023, березень 2023, травень 2023, вересень 2023, січень 2024, лютий 2024, травень 2024, липень 2024, вересень 2024, листопад 2024, січень 2025, березень 2025, а також надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу за період з 15.01.2019 по 10.04.2025.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.

07.08.2025 до суду від представника позивача адвоката Якутіна В.В. надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що наведена правова позиція суду першої інстанції не відповідає Конституції і чинному законодавству України, усталеній судовій практиці Конституційного Суду України, Верховного Суду, судів першої та другої інстанцій. Вказує, що на частину позовних вимог позивача ОСОБА_1 , а саме: індексації грошового забезпечення за періоди з 07.11.2015 по 31.10.2017, з 01.01.2023 по 02.10.2023; додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 за періоди з 01.03.2020 по 30.06.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, та з 01.03.2021 по 31.07.2023; доплати за несення служби у нічний час за червень 2022р., липень 2022, вересень 2022, листопад 2022, січень 2023, березень 2023, травень 2023, вересень 2023; надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 15.01.2019 по 02.10.2023 строки звернення до суду не розповсюджуються та не обмежуються трьома місяцями, оскільки на момент порушення права позивача щодо не нарахування та не виплати останній грошового забезпечення, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, тому його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) не обмежене будь-яким строком. Таким чином адміністративне провадження за позовною заявою в частині вимог позивача які окреслюються до 02.10.2023 включно повинна була б бути, беззаперечно, відкрите провадження та призначено до розгляду. Посилається на те, що позивач в період з 07.11.2015 по 10.04.2025 проходив службу в Національній поліції України та у відповідності до Наказу ГУНП в Харківській області від 09.04.2025 № 178о/с «По особовому складу» звільнений згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, за власним бажанням. Позивач був впевнений, що при звільненні зі служби в поліції, відповідачем були враховані всі складові грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення, у тому числі індексації, яка є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення. Вказує, що у день звільнення позивачу не було проведено всіх необхідних їй виплат відповідно до чинного законодавства, разом з тим, про наявність коректних розрахунків стало відомо лише після неодноразового звернення із адвокатськими запитами до ГУНП в Харківській області з проханням надати достовірну інформацію щодо виплати всіх належних позивачеві виплат та розмірів грошового забезпечення.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував та просив відмовити. Крім того вказав, що суд першої інстанції, діючи в межах положень КАС України, застосовуючи ст. 123 КАС України правомірно застосував процесуальні строки та повернув позовну заяву.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем не надано, а наведені в заяві представника позивача обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що позивач допустив зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено жодних поважних підстав пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 233 КЗпП (в редакції, чинній з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 18.02.2022 у справі № 380/893/20, від 25.07.2022 у справі № 120/14148/21-а.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до Наказу ГУНП в Харківській області від 09.04.2025 № 178о/с «По особовому складу» позивача було звільнено, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, за власним бажанням.

Доказів отримання ним грошового атестату під час звільнення матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що про всі суми виплати грошового забезпечення йому стало відомо після отримання 18.07.2025 відповіді ГУНП в Харківській області на адвокатський запит.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів остаточний розрахунок при звільненні, що полягає у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення, додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020, доплати за несення служби у нічний час, а також надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу позивач 25.07.2025 звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду (у відповідній частині позовних вимог), суд першої інстанції вважав, що про порушення своїх прав позивач мав дізнатися під час отримання спірних виплат у розмірах, з якими він не погоджується.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подання позову 25.07.2025 про бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті індексації грошового забезпечення, зокрема, за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, з 01.01.2023 по 31.07.2024, з 01.01.2025 по 10.04.2025, додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. за періоди з 01.03.2020 по 30.06.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, та з 01.03.2021 по 31.07.2023, доплати за несення служби у нічний час за червень 2022, липень 2022, вересень 2022, листопад 2022, січень 2023, березень 2023 травень 2023, вересень 2023, січень 2024, лютий 2024, травень 2024, липень 2024, вересень 2024, листопад 2024, січень 2025, березень 2025, а також надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу за період з 15.01.2019 по 10.04.2025 вчинене поза межами строку, встановленого ст. 233 КЗпП.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач звільнений зі служби, а не проходить службу по теперішній час, отже строк звернення до суду має відліковуватись з урахуванням ч. 2 ст. 233 КЗпП саме з моменту одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

В свою чергу, для правильного вирішення питання про дотримання чи пропуск позивачем строку звернення до суду необхідно з`ясувати, коли саме він отримав письмове повідомлення, що містило інформацію про суми грошового забезпечення, нараховані та виплачені йому при звільненні. Саме дата отримання такого письмового повідомлення відповідно до приписів статті 233 КЗпП є визначальною для початку перебігу строку звернення до суду в правовідносинах, що є предметом судового дослідження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2025 у справі № 520/27667/24.

Крім того, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 також зазначив, що тримісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 25.09.2025 у справі № 340/1472/25, від 01.10.2025 у справі № 580/11545/24.

Виходячи з цього, колегія суддів зазначає, що саме направлений лист у вигляді довідок про виплату грошового забезпечення є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Натомість, висновки суду першої інстанції про сплив строку зроблені за невірного застосування ст. 233 КЗпП України та не відповідають обставинам справи, як наслідок є помилковими, що є підставою для скасування спірної ухвали.

Інші доводи у даній справі не впливають на вирішення даного питання та на оцінку правильності висновків суду апеляційної інстанції у даній справі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, з огляду на викладене вище, враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 по справі № 520/19843/25 скасувати.

Справу № 520/19843/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню .

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко