Справа № 640/26243/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 640/26243/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» (далі ТОВ «СВП Плюс», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві (далі ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві, відповідач) про скасування постанови №257 від 02.12.2019 про накладення штрафу у сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що товариству відповідачем було вручено направлення від 03.06.2019 №2176 на проведення заходу у формі планової виїзної перевірки. Предметом перевірки зазначено: перевірка характеристик продукції. За результатами перевірки було складено акт №2688/98 від 21.06.2019. У ході перевірки були відібрані зразки продукції на підставі рішення від 21.06.2019 №188.

Рішенням від 21.06.2019 №188/13 відповідач призначив проведення експертизи (випробування) щодо відібраної продукції. Відповідачем було замовлено проведення випробувань у ДЦ «Укрметртестстандарт» (далі - Виконавець). Про результати випробувань складені протоколи випробувань.

Товар (стільниковий телефон ТЕСNО Т473) було випробувано виконавцем на відповідність ДСТУ ЕN 60950-1:2015 (обладнання інформаційних технологій. Безпека) (Протокол - Додаток 6) та ДСТУ ЕN 301 489-1:2014, ДСТУ ЕТБІ ЕІ4 301489-7:2008, ДСТУ ETSI EN 301 489-17:2008 (електромагнітна сумісність).

30.09.2019 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві складено протокол №2688/98 про виявлене порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

20.12.2019 позивачем було отримано супровідний лист ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві №06.2/21981 від 12.12.2019, до якого додано, у тому числі, оскаржувану постанову відповідача та рішення про вжиття обмежувальних корегувальних заходів щодо товару №04.1.-0186, №04.1.-0187 та №04.1.-0188 від 03.10.2019, про що зазначено у самому листі.

Рішення про вжиття обмежувальних корегувальних заходів щодо товару були надані позивачеві одночасно з оскаржуваною постановою одним відправленням та були отримані 20.12.2019, що підтверджується даними з сайту АТ «УКРПОШТА» та супровідним листом відповідача.

Оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу була винесена відповідачем до сплину строку, встановленого рішеннями про вжиття обмежувальних корегувальних заходів від 03.10.2019. Кінцевий строк виконання обмежувальних корегувальних заходів, зазначений у рішеннях - до 03.02.2020.

Позивач, на виконання зазначених рішень про вжиття обмежувальних корегувальних заходів, надав відповідачу у строк до 03.02.2020 - повідомлення про виконання вказаних рішень.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафних санкцій є безпідставною та передчасною, оскільки винесена відповідачем до надання можливості виконати рішення про вжиття обмежувальних корегувальних заходів щодо товару №04.1.-0186, №04.1.-0187 та №04.1.-0188 від 03.10.2019 у вказаний у рішеннях строк у відповідності до частин 7, 9, 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». При цьому позивач наголошує про незастосування відповідачем Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при винесенні спірної постанови.

Крім того, позивач вказує, що при винесенні спірної постанови було порушено вимоги про забезпечення права особи на участь у процесі прийняття рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки повідомлень про розгляд справи за матеріалами акту та протоколу позивач не отримував.

З огляду на вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/15703/19, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.52).

Відповідач у поданому відзиві (а.с.55-72) адміністративний позов ТОВ «СВП Плюс» не визнав, посилаючись на те, що штрафні санкції відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» є видом адміністративно-господарської санкції, визначеної Господарським кодексом України (далі ГК України).

ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві відповідно до постанови про накладення штрафу від 02.12.2019 №257 застосувало до позивача (суб`єкта господарювання) адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000,00 грн.

Постанова про накладення штрафних санкцій та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів за своєю природою є різними актами органу державного ринкового нагляду і застосовуються в конкретно визначених випадках, передбачених Законом України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції».

Лише статтею 45 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» визначено підстави звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності у сфері ринкового нагляду.

Пунктом 1, 2 частини четвертої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у разі: невиконання або неповного виконання вимог рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів є самостійним примусовим заходом, який спрямований на недопущення порушення у майбутньому або негайного припинення вчинення правопорушення суб`єктом господарювання.

Відповідач зауважує, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 03.10.2019 №04.1-0189 не оскаржується позивачем в суді.

Також відповідач вказує, що постанова про накладення штрафу, винесена згідно з статтею 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», є адміністративно-господарською санкцією, а отже вимоги частини одинадцятої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не застосовуються.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до статті 44 цього Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачена відповідальність суб`єктів господарювання за порушення цього Закону, яка не передбачає права участі особи при розгляді справи про накладення штрафних санкцій.

Таким чином, на думку відповідача, ним жодним чином не порушено порядок накладення штрафу за порушення законодавства про ринковий нагляд, а отже твердження позивача щодо не запрошення його на розгляд справи при винесенні постанови є помилковим та безпідставним.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає доводи позивача безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству України.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, які є аналогічними доводам позовної заяви (а.с.95-104).

Відповідач подав заперечення, письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «СВП Плюс» з тих же мотивів, що наведені у відзиві на позовну заяву (а.с.118-129,140-147,153-156).

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва дана справа передана на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду (а.с.162).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/26243/19 позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про скасування постанови (а.с.171-172).

В додаткових поясненнях позивач вказав, що інформація про виробника товару та імпортера не обов`язково значиться лише на самому товарі, а може бути зазначена на упакуванні і на супровідних документах.

Крім того, зауважив щодо невірного покладення відповідачем відповідальності у вигляді штрафних санкцій на позивача, як на суб`єкта господарювання, що ввів в обіг мобільний телефон TECHNO T473, яким товариство не є.

На переконання позивача, підставою для визначення позивача суб`єктом господарювання, який ввів в обіг товар, є виключно відсутність інформації про виробника товару у органу ринкового нагляду або ненадання відповідної документації органу ринкового нагляду.

Водночас, на маркуванні товару наявна інформація про його виробника, а також імпортера, що свідчить про наявність цієї інформації у відповідача та безпідставність визначення ТОВ «СВП Плюс» підприємством, що ввело продукцію в обіг.

При цьому у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач звертався до позивача із запитом про надання документів, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію (а.с.176-179).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що на виконання Секторального плану перевірок з ринкового нагляду на 2019 рік Держпродспоживслужби України (а.с.70) ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві видано наказ від 03.06.2019 у №2688 про проведення планового заходу (а.с.71) та направлення на проведення перевірки ТОВ «СВП Плюс» від 03.06.2019 №2176 (а.с.72).

На підставі вищезазначеного наказу та направлення проведено планову перевірку характеристик продукції ТОВ «СВП Плюс», про що складено відповідний акт від 21.06.2019 №2688/98 (а.с.77-81), згідно з яким осадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві при візуальному огляді маркування стільникового телефону TECNO T473, д/в невідомо, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 (Зразок №3) та зарядного пристрою встановлено, що продукція не відповідає вимогам, зокрема, пунктам 25, 35 «Технічного регламенту радіообладнання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 №355, на обладнанні відсутнє найменування виробника, імпортера та їх поштові адреси (при можливості нанесення).

В ході перевірки ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві 21.06.2019 прийнято рішення про відбір зразків від 21.06.2019 №188 (а.с.74) в кількості 7 одиниць продукції в двох екземплярах, на підставі якого складено акт відбору зразків продукції від 21.06.2019 №188 (а.с.75) у трьох примірниках, один з яких (зразок продукції №3 стільниковий телефон TECNO T473, д/в невідомо, ІМЕІ 1: 13965), разом з опломбованими (опечатаними) зразками продукції передано до ДП «Укрметртестстандарт» для проведення лабораторних досліджень відповідно до рішення про призначення експертизи (випробовування) від 21.06.2019 №188/43 (а.с.73).

ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 21.06.2019 №188/14, яким тимчасово заборонено надання на ринку продукції, зазначеної в акті відбору зразків №188 від 21.06.2019, до закінчення проведення експертизи (випробування) (а.с.76).

24.09.2019 на адресу відповідача від ДП «Укрметртестстардарт» надійшли результати проведених лабораторних досліджень (випробування), які оформлені протоколом випробування №1365-5-2019 від 15.07.2019 (а.с.82-84).

30.09.2019 посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві складено протокол про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» №2688/98 (а.с.85-86).

ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві за результатами розгляду акта перевірки характеристик продукції від 21.06.2019 №2688/98, протоколу про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 30.09.2019 №2688/98, на підставі пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» прийняло постанову №257 від 02.12.2019, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000,00 грн (а.с.87).

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами, визначеними у статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі Закон №2735-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

Під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції.

Виїзні перевірки характеристик продукції проводяться: 1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання; 2) у місцях використання продукції під час її монтажу та/або введення в експлуатацію (якщо відповідність продукції деяким встановленим вимогам може бути оцінена лише під час таких дій); 3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; 4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції.

Строк проведення виїзної перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції двох робочих днів, у виробника такої продукції - трьох робочих днів.

За результатами перевірки характеристик продукції посадова особа, яка здійснює ринковий нагляд, складає акт відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

В даному випадку відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем процедури проведення перевірки, що може бути самостійною підставою для визнання протиправними результатів перевірки.

У статті 1 Закону №2735-VI визначені такі терміни: встановлені вимоги - вимоги щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами; неналежне застосування знака відповідності технічним регламентам - порушення правил застосування і нанесення знака відповідності технічним регламентам, встановлених законодавством; національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються. Неналежне застосування Національного знака відповідності - порушення правил застосування і нанесення Національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, зокрема, введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15.01.2015 №124-VIII (далі Закон №124-VIII в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у випадках, визначених у технічних регламентах, на продукцію та/або на інші об`єкти, що зазначені в таких технічних регламентах (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам.

Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт згідно з правилами та умовами нанесення зазначеного знака.

Згідно положень пунктів 25 та 35 «Технічного регламенту рідообладнання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 №355 (далі Постанова №355 в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виробники повинні зазначити на радіообладнанні назву своєї компанії, зареєстровану торгову назву або зареєстровану торгову марку та поштову адресу, за якою з ними можна зв`язатися, або, якщо розмір або характер радіообладнання не дає змоги це зробити, - на упаковці радіообладнання або в супровідному документі. Зазначається лише одна адреса, за якою можна зв`язатися з виробником. Контактні дані наводяться відповідно до закону про порядок застосування мов.

Імпортери повинні зазначати на радіообладнанні своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу, а у разі, коли нанесення відповідної інформації неможливе, то - на пакуванні чи в документі, що супроводжує таке радіообладнання.

Контактні дані наводяться відповідно до закону про порядок застосування мов.

Відповідно до пункту 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1184 (далі Постанова №1184 в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), знак відповідності технічним регламентам (далі - знак відповідності) наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Слід зазначити, що вказані положення Постанови №1184 стосовно нанесення знаку відповідності технічним регламентам повною мірою відповідають аналогічним положенням частини першої статті R12 глави R3 Рішення Європейського Парламенту та Ради ЄС від 9 липня 2008 року №768/2008/ЄС про загальні рамки реалізації продукції та скасування Рішення Ради ЄС №93/465/ЄЕС (далі - Рішення №768/2008/ЄС), відповідно до якої маркування знаком «СЕ» наноситься на виріб або на табличку з технічними даними таким чином, щоб воно було добре видним, розбірливим та незмивним. Якщо характеристики продукції роблять таке нанесення неможливим або невиправданим, воно повинне наноситися на упакування і на супровідні документи, якщо чинне законодавство передбачає такі документи.

Відповідно до пункту 1 статті 56 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію), ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони», Україна серед іншого зобов`язується дотримуватися принципів та практик, викладених в актуальних рішеннях та регламентах ЄС, зокрема у Рішенні №768/2008/ЄС.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виключно у разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову відповідачем винесено за порушення вимог, зокрема пунктів 25, 35 «Технічного регламенту радіообладнання», затвердженого Постановою №355, а саме: на стільниковому телефоні TECNO T473, дата випуску невідома, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 відсутнє найменування виробника, імпортера та їх поштові адреси (при можливості нанесення).

Відтак, перевірці підлягала продукція, а саме: стільниковий телефон TECNO T473, дата випуску невідома, ІМЕІ 1: 13965, який має достатні розміри, відповідний матеріал та інші параметри, що дають можливість для зазначення видимої, розбірливої і незмивної інформації на самій продукції.

Належним доказом можливості нанесення необхідної інформації, що передбачена технічним регламентом, є фотоматеріали стільникового телефону TECNO T473, дата випуску невідома, ІМЕІ 1: 13965, з яких вбачається достатні розміри, відповідний матеріал та інші параметри, що в повній мірі дають можливість для зазначення видимої, розбірливої і незмивної інформації на самій продукції (а.с.88-89).

Суд зазначає, що позивачем не надано ані до контролюючого органу, ані до суду відповідних доказів щодо неможливості розміщення інформації на самій продукції.

Таким чином, доводи товариства щодо того, що в цьому випадку інформація про виробника товару та імпортера може бути зазначена на пакуванні, є не підтвердженими належними доказами по справі.

Окрім того, слід вказати, що зазначення інформації про виробника товару, імпортера товару та їх адреси лише на пакуванні не звільняє позивача від виконання умов пунктів 25, 35 Технічного регламенту радіообладнання», затвердженого Постановою №355, відповідно до яких така інформація повинна зазначатися на радіообладнанні.

Щодо доводів позивача, про те, що постанова була винесена передчасно, а саме до можливості позивачу виконати рішення по вжиття обмежувальних коригувальних заходів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини одинадцятої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Так, з аналізу вищевикладеної норми слідує, що в даному випадку розпорядчим документом про усунення порушень органу державного ринкового нагляду є рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

При цьому, спірна постанова про накладення штрафних санкцій прийнята у зв`язку з порушенням вимог пункту 2 частини другої статті 44 Закону №2735-VI, а саме за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а не за фактом невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Можливість притягнення до відповідальності саме за невиконання рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів закріплена частиною четвертою статті 44 Закону №2735-VI, на підставі якої спірна постанова не виносилась.

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, спірна постанова була винесена передчасно.

Стаття 45 Закону №2735-VI визначає вичерпний перелік підстав для звільнення від відповідальності.

Згідно з положеннями частини другої статті 45 Закону №2735-VI розповсюджувач продукції не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що:

1) продукція стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок недодержання іншим розповсюджувачем умов її зберігання, за умови, що інший розповсюджувач такої продукції може бути встановлений;

2) продукція, що поставлена ним, відповідає встановленим вимогам, але незважаючи на це становить ризик.

Отже, з аналізу визначених законом підстав для звільнення від відповідальності випливає, що така підстава, як виконання у повному обсязі у встановлений строк розпорядчого документа про усунення порушень, відсутня.

Щодо доводів позивача про те, що він не є суб`єктом господарювання, що ввів в обіг стільниковий телефон TECNO T473, дата випуску невідома, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 8 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; 2) будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Суб`єкти господарювання зобов`язані зберігати документацію, визначену в частині п`ятій цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено: 1) виробник - протягом десяти років з дня введення ним відповідної продукції в обіг; 2) уповноважений представник, імпортер або розповсюджувач - протягом десяти років з дня одержання ним відповідної продукції.

Крім того, відповідно до частини сьомої вказаної статті 8 Закону №2735-VI у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

В даній справі позивач ні до перевірки, ні до суду не надав документів (накладних, актів переміщення продукції, інше), які б могли ідентифікувати виробника та суб`єкта господарювання, який поставив продукцію, тому за результатами розгляду справи відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності як особу, що ввела продукцію в обіг.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази, які спростовують твердження позивача, та навів обґрунтовані мотиви прийняття ним оспорюваного рішення.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку про правомірність постанови №257 від 02.12.2019 про накладення на позивача штрафу у сумі 17000,00 грн, а тому підстави для її скасування відсутні.

Зважаючи на вищевказане в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій