Справа № 120/3419/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 жовтня 2025 р. Справа № 120/3419/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до: Гайсинської міської ради про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулися з адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Гайсинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі посилаються на протиправну бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви від 23.01.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розміром 0,0729 га кадастровий номер :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 та передачі ОСОБА_1 у спільну часткову власність 6/25 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд кадастровий номер :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 , а також передачі ОСОБА_2 у спільну часткову власність 17/50 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд кадастровий номер :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 .

З метою зобов`язання відповідача у встановленому порядку розглянути заяву про затвердження технічної документації, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Ухвалою від 09.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач правом заперечити проти позову не скористався.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу в його електронний кабінет та доставлена 10.04.2025, що підтверджується Довідкою від 11.04.2025 (а.с. 48).

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі № 500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

У постанові від 07.02.2023 у справі № 340/9054/21 Верховний Суд виснував, що повідомлення про доставлення електронної копії судового рішення в електронний кабінет суб`єкта владних повноважень є належним доказом його вручення, відповідно, підлягає долученню до матеріалів справи, які формуються в паперовому вигляді (у випадку розгляду справи в паперовій формі).

Отже, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивачам, відповідно до рішення Гайсинської міської ради №24 від 15.07.2021 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель житлової та громадської забудови, орієнтовним розміром 0,0729га, яка розташована по АДРЕСА_1 , у спільну часткову власність згідно з частками житлового будинку. Зокрема, ОСОБА_1 - частка 6/25, ОСОБА_2 - частка 17/50, ОСОБА_3 - частка 21/50.

На підставі цього дозволу, позивачами замовлено та виготовлено Технічну документацію.

Після виготовлення проекту, в порядку стаття 79-1 Земельного кодексу України, сформовано земельну ділянку, розміром 0,0729га, визначено місце розташування, встановлено її межі в натурі (на місцевості), присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру від 04.12.2023 (а.с. 18-22).

Надалі, позивачі заявою від 23.01.2025 звернулись до міської ради з проханням затвердити Технічну документацію, оригінал якої долучили до звернення, а також копію витягу з ДЗК про земельну ділянку (а.с. 4).

У відповідь на заяву, Гайсинська міська рада листом від 03.02.2025 повідомила, що Технічна документація не містить погодження Акту прийому передачі межових знаків на зберігання та Акту погодження та закріплення меж земельної ділянки суміжним користувачем земельної ділянки, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 198 ЗК України, та унеможливлює затвердження Технічної документації та передачі земельної ділянки у спільну часткову власність (а.с. 5).

Позивачі вважають протиправною бездіяльність міської ради щодо не прийняття рішення по суті їх заяви, тому звернулися до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 83 ЗК землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 116 ЗК визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У свою чергу, частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 6 частини третьої статті 186 ЗК передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 зазначеного Кодексу.

За змістом частини восьмої статті 186 ЗК підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підстави для відмови у затвердженні проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпними та зводяться до невідповідності документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень частини восьмої статті 186 ЗК. Інакше кажучи, умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою.

Згідно з пунктами "а", "б" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №280/97-ВР).

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету з числа депутатів ради обираються постійні комісії ради (ч. 1 ст. 47 України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, законодавцем чітко окреслено, що питання відведення земельних ділянок вирішується повноважним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Результат розгляду земельного питання оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення відповідної ради.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 580/4257/21.

Відтак, зважаючи на спірні у справі відносини, за результатами розгляду відповідачем питань регулювання земельних відносин останнім має прийматися відповідне рішення, яке є розпорядчим індивідуальним правовим актом.

Між тим, відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання затвердження проекта землеустрою або про відмову у його затвердженні у формі «рішення», свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Факт повідомлення позивачів листом суд вважає помилковим, оскільки, таке інформування не звільняє відповідача від прийняття відповідного рішення у визначений законодавством строк та спосіб.

Отже, в спірній ситуації відповідач за наслідками розгляду клопотання позивачів не прийняв жодного рішення - ні про затвердження технічної документації, ні про відмову в її затвердженні, з наведенням відповідних мотивів.

Відтак суд вважає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, протиправної бездіяльності стосовно розгляду клопотання позивачів.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача розглянути клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою, суд зазначає таке.

Як вже встановлено судом відповідачем не прийнято по суті поданого позивачами клопотання жодного з рішень. В той же час, рішення про затвердження технічної документації із землеустрою є адміністративним актом, прийняттю його повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Обираючи спосіб захисту у спірній ситуації, суд вважає, що зважаючи на неприйняття відповідачем жодного з можливих рішень, тому необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачів від 23.01.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийняти рішення із урахуванням висновків суду.

При цьому, згідно з прохальною частиною позову, позивачі вказують, що земельна ділянка розташована по вул. Миколи Леонтовича, 43.

Проте, відповідно до їх заяви, заявники вказували, що їх земельна ділянка за кадастровим номером :11:001:0265, розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку місцем розташування земельної ділянки за кадастровим номером :11:001:0265 є вул. Миколи Леонтовича 41, м. Гайсин, Вінницька область (а.с. 18).

Тож, оскільки звернення позивачів відповідно до заяви від 23.01.2025 стосувалось зазначеної вище земельної ділянки із нумерацією №41, тому суд зобов`язує відповідача розглянути їх заяву про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розміром 0,0729 га кадастровий номер :11:001:0265, розташованої по вул. Миколи Леонтовича 41, м. Гайсин, Вінницька область, а не 43 як просять позивачі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.05.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

Водночас, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", у справі "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява N 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, між адвокатом Катричом П.С. (далі - Адвокат) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) укладений Договір про надання правничої допомоги від 24.02.2025 № 24/02 (далі - Договір) (а.с. 27).

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у всіх без виключення справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав иа законних інтересів Клієнта, в тому числі, і у справі за позовом Клієнт до Гайсинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви Клієнта від 23.01.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою.

Згідно із Додатковою угодою від 01.04.2025 № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 24.02.2025 № 24/02, Сторони домовилися про внесення змін до справжнього договору, а саме в преамбулу договору внести зміни щодо кількості Клієнтів по найменуванні згідно з даною додатковою угодою.

Відповідно до п. 4.2 договору, сторони домовилися, що загальний розмір гонорару та даного договору за надані у справі адвокатські послуги становить 10000,00 грн, які сплачуються Клієнтами в рівних частках по 5000,00 грн кожен.

Згідно із Актом № 1 здачі - прийому правничої допомоги до договору від 24.02.2025 № 24/02 Адвокат надав такі послуги:

- усні консультації з питань цивільного законодавства у сфері земельних відносин, в тому числі, з питань оскарження рішень суб`єктів владних повноважень. Вартість консультацій становить - 2000,00 грн;

- написання до суду позовної заяви та уточненої позовної заяви від 01.04.2025, вартість - 8000,00 грн.

Понесені витрати позивачами на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн підтверджується матеріалами справи.

Суд, оцінивши надані докази, доходить висновку, що заявлена сума до відшкодування є завищеною з огляду на те, що ця справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали справи не містять великого обсягу, тому заявлена до відшкодування сума є не співмірною із складністю справи.

Відтак, враховуючи критерій обґрунтованості понесених позивачем витрат, суд вважає що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 5000,00 грн, що відповідає критерію розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Гайсинської міської ради щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 23.01.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розміром 0,0729 га, кадастровий номер :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 , та передачі ОСОБА_1 у спільну часткову власність 6/25 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та передачі ОСОБА_2 у спільну часткову власність 17/50 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за кадастровим номером :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Гайсинську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 23.01.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, розміром 0,0729 га, кадастровий номер :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 та передачі ОСОБА_1 у спільну часткову власність 6/25 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, а також передачі ОСОБА_2 у спільну часткову власність 17/50 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за кадастровим номером :11:001:0265, розташованої по АДРЕСА_1 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської міської ради сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської міської ради сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач-1: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Позивач-2: ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: Гайсинська міська рада (код ЄДРПОУ - 03084523, вул. 1 Травня, 7, м. Гайсин, Вінницька область, 23700).

Повне судове рішення складено: 07.10.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна