Справа № 400/1191/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1191/24

Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А. Дата і місце ухвалення: 12.03.2025р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2024р. №000671/2414 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 15.01.2024р. №000671/2414 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.03.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що за змістом положень п.299.10 ст.299 ПК України за рішенням контролюючого органу реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, зокрема, у випадку невиконання платником єдиного податку обов`язку щодо переходу на сплату інших податків та зборів у разі наявності у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Згідно інтегрованої картки платника податку за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг на кожне перше число третього та четвертого кварталів 2023 року. При цьому, позивач не здійснив перехід на сплату інших податків та зборів, визначених Кодексом, чим порушив вимоги абзацу 8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України. А відтак, за твердженнями апелянта, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 15.01.2024р. №000671/2414 прийнято Головним управлінням ДПС у Миколаївській області правомірно та підстави для його скасування відсутні.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що у нього не існує податкового боргу (узгоджених грошових зобов`язань) з огляду на скасування рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022р. по справі №400/9614/21 податкової вимоги №0-1408 від 27.07.2021р. Однак, контролюючий орган не виконав вказаного судового рішення, податкової вимоги не скасував, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу та прийняв рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 15.01.2024р. №000671/2414.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 16.10.1998р. зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця, знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Миколаївській області, Южноукраїнське управління, Первомайська ДПІ (м. Первомайськ).

Відповідно до поданої платником заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 13.12.2011р. №10085/Б, позивача зареєстровано платником єдиного податку першої групи з 10.02.2012р.

Основний вид діяльності за КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

У зв`язку з несплатою позивачем зобов`язань з єдиного податку відповідачем сформовано податкову вимогу №0-1408 від 27.07.2021р., відповідно до якої станом на 26.07.2021р. сума податкового боргу ФОП ОСОБА_1 з єдиного податку становить 3165,40 грн.

Зазначену податкову вимогу ОСОБА_1 оскаржив до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022р. у справі №400/9614/21, яке набрало законної сили 30.06.2022р., визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №0-1408 від 27.07.2021р.

15.01.2024р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено перевірку з питання дотримання платником єдиного податку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складено акт №502/14-29-24-14/ НОМЕР_1 від 15.01.2024р.

Актом перевірки зафіксовано наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (абз.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України).

На підставі висновків вказаного акту перевірки Головне управління ДПС у Миколаївській області прийняло рішення від 15.01.2024р. №000671/2414 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі п.п.3 п.299.10 ст.299 ПК України. Дата анулювання реєстрації платника єдиного податку 1 групи є 30.12.2023р.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного рішення ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов та скасовуючи спірне рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області, дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 72 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявності у ОСОБА_1 податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України. Суд зазначив, що відповідачем не надано доказів надсилання ФОП ОСОБА_1 податкової вимоги з наявністю у нього податкового боргу за 2023 рік, в той час як попередня податкова вимога №0-1408 від 27.07.2021р. була скасована рішенням суду по справі №400/9614/21.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з підпунктами 291.2, 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Колегія суддів зазначає, що застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності.

Положеннями пункту 299.1, пункту 299.2 статті 299 ПК України передбачено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до п.294.1 ст.294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи та податкових агентів платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) є календарний квартал (крім податкового періоду податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 ПК України).

Згідно з пунктом 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Підпунктом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, наявність у платника єдиного податку першої групи податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів є обставиною, з якою ПК України пов`язує можливість анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а відтак, у справах цієї категорії істотне значення має встановлення обставин наявності такого податкового боргу.

На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 27.05.2021р. по справі №140/2192/19.

Колегія суддів зазначає, що ні зі змісту акту перевірки №502/14-29-24-14/ від 15.01.2024р., а ні зі змісту спірного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 15.01.2024р. №000671/2414 не являється за можливе встановити, яка сума податкового боргу рахується за ФОП ОСОБА_1 на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а також період виникнення такого боргу.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимоги апеляційної скарги Головне управління ДПС у Миколаївській області зазначає, що згідно інтегрованої картки платника податку по єдиному податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг на кожне 1 число третього та четвертого кварталів 2023 року, а саме: на 01.07.2023р. сума податкового боргу складає 3185,00 грн.; на 01.08.2023р. сума податкового боргу складає 3185,00 грн.; на 01.09.2023р. сума податкового боргу складає 3453,40 грн.; на 01.10.2023р. сума податкового боргу складає 3721,80 грн.; на 01.11.2023р. сума податкового боргу складає 3990,20 грн.; на 01.12.2023р. сума податкового боргу складає 4258,60 грн. При наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом третього та четвертого кварталів 2023 року позивач не здійснив перехід на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом, чим, на думку відповідача, порушив вимоги абзацу 8 п.п.298.2.3 п.298.2 статті 298 Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність Головним управлінням ДПС у Миколаївській області факту набуття вказаними грошовими зобов`язаннями статусу податкового боргу, оскільки після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання відповідач мав надіслати позивачу податкову вимогу щодо наявності в нього податкового боргу за 2023 рік, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій Головним управлінням ДПС у Миколаївській області не надано доказів надіслання ФОП ОСОБА_1 податкової вимоги.

Підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 59.5 статті 59 ПК України колегія суддів не вбачає, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, попередньо надіслану ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу скасовано судовим рішенням по справі №400/9614/21, яке набрало законної сили 30.06.2022р. Доказів надіслання позивачу інших податкових вимог матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що підставою для скасування раніше прийнятого відносно ФОП ОСОБА_1 рішення №2-/14-29-54-06-34/ від 02.10.2019р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку став також висновок суду про ненадання податковим органом доказів набуття нарахованими позивачу грошовими зобов`язаннями статусу податкового боргу (рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року по справі №400/4414/19, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року).

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області не доведено правомірності прийнятого рішення від 15.01.2024р. №000671/2414 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у зв`язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано скасовано таке рішення контролюючого органу.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 12.03.2025р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук