Справа № 200/6930/25
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року Справа№200/6930/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.07.2025 № 13, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи з 04.03.1992 по 02.02.1993 на РПО асоціація Київ-90 та з 02.02.1993 по 27.10.1993 на Малому підприємстві «Облицювальник» та призначити пенсію з 09.04.2025.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 01.07.2025 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням відповідача від 08.07.2025 № 13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, оскільки ним протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 04.03.1992 по 02.02.1993 та з 02.02.1993 по 27.10.1993.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, згідно ст. 263 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача.

19.09.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Також надано витребувані документи.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що 01.07.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2025 по 31 грудня 2025 не менше 32 років. За результатами розгляду наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04.03.1992 по 02.02.1993 та з 02.02.1993 по 27.10.1993, так як, відсутні виправлення неправильних записів про роботу. Довідки передбачені пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 не надано.

Також відповідач заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

25.09.2025 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві надано витребувані докази.

29.09.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Однак вказана заява судом до уваги не береться, адже справа розглядається з особливостями передбаченими ст. 263 КАС України, а згідно ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

01.07.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням відповідача від 08.07.2025 № 13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. Також зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 4 місяці 22 дні. До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.06.1985 не зараховано періоди роботи з 04.03.1992 по 02.02.1993 оскільки наявне виправлення в даті при звільненні з роботи; з 02.02.1993 по 27.10.1993 - оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу.

Вважаючи рішення відповідача від 08.07.2025 № 13 про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним та таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

До набрання чинності Законом № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій унормовувався Законом № 1788-XII.

Згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16 та іншими.

Приймаючи рішення від 08.07.2025 № 13 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 30 років 4 місяці 22 дні. До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.06.1985 не зараховано періоди роботи з 04.03.1992 по 02.02.1993 оскільки наявне виправлення в даті при звільненні з роботи; з 02.02.1993 по 27.10.1993 - оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Подібний підхід викладений Верховним Судом, зокрема у постанові від 29.11.2019 у справі № 676/1433/17, від 04.03.2020 у справі №155/1180/17 та від 27.07.2022 у справі № 620/3754/18.

Судом встановлено, що відповідно до запису трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 17.06.1985, позивач з 04.03.1992 по «02.01» або «02.02» 1993 працював в РПО асоціація Київ-90 та з «01.02» або «02.02» 1993 по 27.10.1993 у Малому підприємстві «Облицювальник».

Таким чином, дати звільнення з роботи в РПО асоціація «Київ-90» та прийняття на роботу до Малого підприємства «Облицювальник» містять виправлення, що викликає сумніви у їх достовірності.

Крім того, наказ № 8-к про прийняття позивача на роботу до Малого підприємства «Облицювальник» видано 03.03.1993, тоді як у трудовій книжці міститься запис про прийняття на роботу від «01» або «02» лютого 1993 року, що свідчить про невідповідність між записом у трудовій книжці та прийняттям наказу, що ставить під сумнів достовірність наведених відомостей щодо трудового стажу позивача.

Позивач зазначає, що виправлення не може вважатися достатньою підставою неврахування цих відомостей при обчисленні стажу роботи, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Разом з тим, суд враховує актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі № 300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку № 637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суд зазначає, що виправлення в трудовій книжці не може вважатися достатньою підставою для неврахування цих відомостей при обчисленні стажу роботи за умови, якщо наявні інші документи, які підтверджують відповідні періоди роботи позивача, або якщо їх надання є неможливим з об`єктивних причин та такий стаж підтверджується показаннями свідків у порядку, визначеному Порядком № 637.

Разом з тим, в матеріалах пенсійної справи та матеріалах судової справи відсутні будь-які інші документи, які могли б уточнювати чи підтверджувати періоди роботи позивача (уточнюючі довідки, накази, особові картки, відомості про нарахування заробітної плати тощо). Таким чином, за відсутності належних і допустимих доказів, які б підтверджували достовірність спірних записів у трудовій книжці, суд приходить до висновку, що зазначені періоди роботи не можуть бути зараховані до страхового стажу позивача.

Аналогічного висновку щодо неврахування періоду робити у зв`язку із виправленнями в трудовій книжці, за відсутності інших документів, які могли б уточнювати чи підтверджувати періоди роботи позивача дійшов Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 18.04.2025 по справі № 160/24424/24.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до пенсійного органу надавши (уточнюючі довідки, накази, особові картки, відомості про нарахування заробітної плати тощо) для можливості підтвердження стажу роботи в РПО асоціація Київ-90 та Малому підприємстві «Облицювальник» або інформацію щодо менше двох свідків, які б знали позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно ч. 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судового збору не здійснюється у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич