Справа № 340/4308/24
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 340/4308/24

адміністративне провадження № К/990/7515/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Кравчук В.М., Стеценко С.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025

у справі № 340/4308/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі відповідач) щодо відмови в підготуванні та направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання про призначення пенсії згідно з додатком 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та всіх необхідних документів;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання про призначення пенсії згідно з додатком 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у поданні та оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років згідно п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІ. Зокрема, покликалась на те, що календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходила службу в підрозділах Міністерства внутрішніх справ України і Національної поліції України.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 22.11.2021 за № 525 о/с дск з 30.11.2021 позивач звільнена зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням).

Відповідно до витягу з наказу по особовому складу №525 о/с дск від 11.11.2021 та довідки №589/20-2024 від 22.07.2024 стаж служби позивача в поліції станом на день звільнення складає 20 років 10 місяців 9 днів, а у пільговому обчисленні - 26 років 08 місяців 19 днів.

23.05.2024 представник позивача звернулась до Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України із заявою про підготовку документів для подання до органу Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Листом від 06.06.2024 року №78775/48-2024 Національна поліція України повідомила представнику позивача про пересилання наданої заяви уповноваженому самостійному підрозділу Головному управлінню Національної поліції в Кіровоградській області.

Відповідач за результатами розгляду заяви представника позивача про призначення пенсії за вислугою років, посилаючись на відсутність достатньої кількості календарної вислуги років у позивача, листом від 24.06.2024 року №125/37/01-2024 повідомив про відсутність підстав для формування подання для призначення пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у задоволені порушеного питання, позивач звернулася до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» стаття 12 Закону №2262-XII і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Суди попередніх інстанцій покликались на те, що згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у справі, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії необхідною умовою для призначення пенсії була наявність необхідної календарної вислуги років, у справі, яка розглядається - 25 календарних років і більше.

Покликаючись на те, що календарна вислуга років позивача становила менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, суди дійшли висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у підготовки пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодилась позивач, подала касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги покликається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, покликається на те, що порушене у справі питання стосується соціальної виплати щодо осіб, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Покликається на те, що судами попередніх інстанцій не було взято до уваги рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій в частині розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій, які не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Також покликається на те, що судами попередніх інстанцій не було взято до уваги висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 10.02.2015 (справа № 21-630а14) та постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №539/3872/14-а, від 28.05.2019 у справі № 404/8137/13-а та від 17.06.2020 у справі №554/2032/17.

Покликаючись на те, що редакція Порядку № 393 до внесення змін передбачала зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, а стаж позивача по вислузі років складає 26 років 8 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, зазначає про безпідставність посилань суду апеляційної інстанції про відсутність необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 по адміністративній справі № 340/4308/24, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Предметом спору в цій справі є дії ГУ Нацполіції щодо відмови в підготовці та направленні до ГУ ПФУ документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII у зв`язку з тим, що наявної в позивача вислуги в календарному обчисленні недостатньо для призначення такої пенсії.

Правовідносини, подібні до тих, що склалися у справі, яка розглядається, вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, переглядаючи справу №520/5695/23 в касаційному порядку, у постанові від 10.12.2024 дійшов висновку про те, що до правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії за вислугу років відповідні правові норми, зокрема, Порядку №393 підлягають застосуванню в тій редакції, яка була чинна на момент звернення особи до територіального органу Національної поліції України із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років.

У зазначеній постанові від 10.12.2024 у справі №520/5695/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував такий правовий висновок: призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII особам, які звільнені зі служби в поліції і звернулись із заявою для оформлення та направлення документів до пенсійних органів після 19.02.2022 (набрання чинності Постановою № 119, якою внесені зміни до Порядку №393), здійснюється виходячи з обчислення календарної вислуги років.

У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що вислуга років позивача складає 20 років 10 місяців 9 днів, у пільговому обчисленні 26 років 08 місяців 19 днів.

Тобто, календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.

За таких обставин, з врахуванням зазначених висновків Верховного Суду, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для підготовки відповідачем пакету документів для подачі до пенсійного органу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII та постановили рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Покликання позивача на неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 10.02.2015 (справа № 21-630а14) та постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №539/3872/14-а, від 28.05.2019 у справі № 404/8137/13-а та від 17.06.2020 у справі №554/2032/17 є безпідставним, оскільки такі зроблені у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у справі, яка розглядається.

Так, у справі, яка розглядається, предметом спору є дії відповідача щодо відмови в підготовці та направленні до пенсійного органу документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої Закону № 2262-XII, у зв`язку з тим, що наявної в позивача вислуги в календарному обчисленні недостатньо для призначення такої пенсії.

Натомість у справах №21-630а14, №539/3872/14-а, №404/8137/13-а, №554/2032/17 вирішувалось питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII, нормами якої, зокрема, визначено, що така призначається особам в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Частиною першою статті 350 КАС передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №340/4308/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

В.М. Кравчук

С.Г. Стеценко