Справа № 140/8503/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8503/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_3 (далі в/ч НОМЕР_3 , відповідач-1), військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 , відповідач-2) з наступними позовними вимогами:

- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022 включно відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022 включно у розмірі 4420,16 грн на місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.03.2019 по 31.03.2020 включно відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 15.03.2019 по 31.03.2020 включно у розмірі 4420,16 грн на місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у спірні періоди проходив військову службу у відповідачів та перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 03.08.2023, а у військовій частині НОМЕР_2 - з 15.03.2019 по 31.03.2020. При цьому вказує, що йому належним чином не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Позивач вважає що при обчисленні індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022, 15.03.2019 по 31.03.2020 відповідачами не враховано вимоги абзаців третього - шостого пункту 5 Порядку №1078 щодо обчислення індексації-різниці, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Так у березні 2018 року розмір підвищення його доходу зріс на 42,99 грн, що не перевищує суму індексації, яка склалася у березні 2018 року (місяць підвищення посадових окладів) 4463,15 грн. Наведене, на думку позивача, зумовлює нарахування і виплату індексації-різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу у березні 2018 року, тобто 4420,16 грн щомісяця.

При цьому позивач просив зобов`язати відповідачів при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення компенсувати йому суму податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінете Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 позовних вимог не визнав та у їх задоволенні просив відмовити повністю. В обґрунтування цієї позиції вказав, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу («індексації-різниці»), виходячи із фіксованої величини (4420,16 грн) за спірні періоди з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022 відсутні, оскільки відповідно до архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік, грошове забезпечення (грошовий дохід) у лютому 2018 року становив 6482,25 грн і включав такі постійні складові, які не мають разового характеру: посадовий оклад 1150,00 грн; оклад за військове звання 125,00 грн; надбавка за вислугу років 446,25 грн; надбавка за таємність 115,00 грн; надбавка за класність 46,00 грн; преміювання 4600,00 грн. Відповідно до архівної відомості особистої картки грошового забезпечення позивача за 2018 рік, грошове забезпечення (грошовий дохід) у березні 2018 року становив 12542,80 грн і включав такі постійні складові, які не мають разового характеру: посадовий оклад 5920,00 грн; оклад за військове звання 1340,00 грн; надбавка за вислугу років 3267 грн; надбавка за таємність 592,00 грн; надбавка за класність 476,60 грн; преміювання 947,20 грн. Таким чином, підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) у зв`язку із підвищенням на законодавчому рівні посадових окладів у березні 2018 року військовослужбовцям згідно постанови КМУ №704 від 30.08.2017 відбулося на 6060,55 грн, оскільки дохід у лютому 2018 року становив 6482,25 грн, а у березні 2018 року 12542,80 грн. Як зазначалось вище сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року становить 4463,15 грн. Із огляду на те, що підвищення доходу позивача в березні 2018 року відбулося на 6060,55 грн, а сума можливої індексації грошового забезпечення позивача за березень 2018 року становить 4463,15 грн, тому сума можливої індексації грошового забезпечення становить 00,00 грн (сума підвищення доходу перевищила суму індексації). Таким чином, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач не має права на отримання індексації-різниці за період з березня 2018 року по жовтень 2021 року.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги теж заперечив та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період 15.03.2019 по 31.03.2020 включно у розмірі 4420,16 грн на місяць, оскільки за 2018-2022 роки позивачу нарахована індексація грошового забезпечення з урахуванням базового місяця березень 2018.

Вказує, що згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 2018 року 100,0%, в липні 2018 року 99,3%, в серпні 2018 року 100,0%, в вересні 2018 року 101,9%, в жовтні 2018 року 101,7%. Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8%*100,0%*100,0%*99,3%*100,0%*101,9%* 101,7%*100) перевищено. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року (п.1-1 Порядку №1078). Відповідні нарахування поточної індексації грошового забезпечення позивач отримував разом з грошовим забезпеченням, з урахуванням березня 2018 року, як місяця обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін, виплату якої проводили щомісячно із грудня 2018 року про що свідчать картки грошового забезпечення за 2018-2022 роки. Докази, що позивачу нарахована та виплачена індексація з урахування базового місяця січень 2008 року позивачем не надано, у відповідача відсутні. Вказує, що лише, за умови застосування січня 2008 року, як місяця підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період із 01.12.2015 по до 28.02.2018 величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розрахована наростаючим підсумком за період з лютого 2008 року по грудень 2015 року становить 167,1 %. Звідси проіндексований дохід позивача в межах прожиткового мінімуму у сумі 1378 грн на грудень 2015 року мав би становити суму індексації у грудні 2015 року 2302,64 грн (прожитковий мінімум 1378 грн х 167,1 % коефіцієнт індексації). Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розрахована наростаючим підсумком за період з лютого 2008 року по березень 2018 року має становити 253,30% (постанова Верховного Суду від 22.06.2023 по справі №520/6243/22). При цьому, тільки у випадку встановлення базового місяця січень 2008 року величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розраховувалась наростаючим підсумком за період з лютого 2008 року по березень 2018 року та мала би становити 253,30%. Тому вважає, що в даному спорі не можливо застосувати абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 за період з 01.03.2018, оскільки розмір індексації грошового забезпечення в лютому 2018 року складає 0,00 грн. Також вважає, що позивачем не обґрунтований розмір індексації грошового забезпечення - 4463,15 грн. Оскільки лише за умови застосування базового місяця січень 2008 року, в березні 2018 індексація склала 4463,15 грн. В свою чергу різниця грошового забезпечення між лютим 2018 та березнем 2018 складає 4601,57 грн (грошове забезпечення отримане в лютому 2018 року: посадовий оклад 1150,00, оклад за військове звання 125,00, вислуга років 446,25, таємність 115,00, класність 46,00, надбавка за виконання особливо важливих завдань 1204,88, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя 172,50, премія 4600,00, щомісячна додаткова грошова винагорода 78,60 грн, всього 7938,23; грошове забезпечення отримане в березні 2018 року: посадовий оклад 5920,00, оклад за військове звання 1340,00, вислуга років 3267,00, таємність 592,00, класність 473,60, надбавка за виконання особливо важливих завдань 0,00, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя 0,00, премія 947,20, щомісячна додаткова грошова винагорода 0,00 грн - всього 12539,80 грн.)

В свою чергу, за підрахунками відповідача розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 4601,57 грн. Відмінність у порівнянні грошового забезпечення між наведеним розрахунком у позивача та відповідача полягає у тому, що позивач безпідставно зараховує додаткову винагороду, передбачену Постановою 889 у розмірі 4715,78 грн до складу грошового забезпечення лютого 2018. Виплачена позивачу у лютому 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 4715,78 грн входить до складу грошового забезпечення позивача за січень 2018 року, а виплачена в березні 2018 додаткова грошова винагорода у розмірі 78,60 грн входить до складу грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року. Саме в цій частині позивач не вірно зрозумів положення, викладені в Постанові 889 та Інструкції №73, внаслідок чого відбулось необґрунтоване завищення грошового забезпечення за березень 2018, внаслідок чого різниця в порівнянні грошового забезпечення за лютий 2018 та березень 2018 відсутня.

На відміну від інших складових грошового забезпечення, які сплачувались в поточному місяці за поточний, виплата щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям здійснюється за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників. З 01.03.2018 щомісячна додаткова грошова винагорода позивачу не нараховувалась, у зв`язку із втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

Також передчасними вважає позовні вимоги щодо виплати компенсації відповідно до Постанови №44. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача не погоджується з позицією в/ч НОМЕР_2 та зазначає, що згідно Особистих карток грошового забезпечення за 2017-2018 роки, місячне грошове забезпечення Позивача є однаковим за період з лютого 2017 по лютий 2018 року включно та становить 7859,63 грн (посадовий оклад 1150,00 грн, оклад за військовим званням 125,00 грн, надбавка за вислугу років 446,25 грн; надбавка за таємність 115,00 грн; надбавка за класність 46,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань офіцерам 1204,88 грн, надбавка за особливі умови служби 172,50 грн, щомісячна премія 4600,00 грн (без врахування компенсації ПДФО 2263,57 грн)), а щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», нараховувалася в однаковому розмірі 4715,78 грн з лютого 2017 по лютий 2018 року включно, що становить 60% місячного грошового забезпечення Позивача (60% х 7859,63 грн) та узгоджується із п. 2 Інструкції №73. Відповідно грошове забезпечення Позивача за лютий 2018 року становить 12 575,41 грн (7859,63 грн+4715,78 грн), а не 7938,23 грн (7859,63 грн + 78,60 грн) як зазначає військова частина НОМЕР_2 . В/ч НОМЕР_2 не надала доказів на підтвердження того, що розмір щомісячної додаткової грошової винагороди Позивача зменшився у лютому 2018 року з 60% (4715,78 грн ) до 1% (78,60 грн) від місячного грошового забезпечення на підставі наказу начальника військової частини НОМЕР_1 , де позивач проходив службу у спірний період, та за наявності вчинення Позивачем порушень, передбачених п. 9 Інструкції №73, які є виключними підставами для зменшення розміру винагороди.

Позивач звертає увагу, що в/ч НОМЕР_2 не врахувала, що поточна індексація грошового забезпечення у лютому 2018 році становить 4258,75 грн з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, що є предметом розгляду у справі №140/8508/25. Враховуючи, що Позивач повинен був отримувати поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, то дана індексація має систематичний, місячний характер, а відтак є складовою місячного грошового забезпечення за лютий 2018 року. Тому грошове забезпечення за лютий 2018 року із врахуванням поточної індексації за лютий 2018 року в сумі 4258,75 грн має становити 16834,16 грн (7859,63 грн місячного грошового забезпечення + 4258,75 грн індексації + 4715,78 грн щомісячної додаткової грошової винагороди). Щомісячна додаткова грошова винагорода, яка відповідно до п. 2 Інструкції №73, визначається у % від місячного грошового забезпечення, також повинна була нараховуватися та виплачуватися з врахуванням поточної індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року, яка становить 4258,75 грн з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, що є предметом розгляду у справі №140/8508/25. Відповідно місячне грошове забезпечення за лютий 2018 року для розрахунку винагороди мало становити 12 118,38 грн (7859,63 грн місячного грошового забезпечення + 4258,75 грн індексації), а дана винагорода мала становити 7271,03 грн (60% Х 12 118,38 грн). Тому грошове забезпечення за лютий 2018 року із врахуванням поточної індексації та щомісячної винагороди з врахуванням індексації за лютий 2018 року має становити 19 389,41 грн (7859,63 грн місячного грошового забезпечення + 4258,75 грн індексації + 7271,03 грн щомісячної додаткової грошової винагороди). Отже, правильно нараховане грошове забезпечення за лютий 2018 року перевищує грошове забезпечення за березень 2018 року (12 539,8 грн). Тому розрахунок грошового забезпечення за лютий 2018 року та твердження в/ч НОМЕР_2 , що Позивач не має права на індексацію-різницю є помилковим та не відповідають фактичним сумам місячного грошового забезпечення за лютий 2018 року.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , та з 15.03.2019 по 30.03.2020 - у в/ч НОМЕР_2 , що не є спірним у межах даної справи.

03.08.2023 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №669-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника штабу - начальника відділу організації прикордонного контролю штабу, звільненого з військової служби у відставку наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.07.2023 №295-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

Згідно листа №09/8461-25-Вх/255 від 02.07.2025 на адвокатський запит №03/06-2025 від 30.06.2025 в/ч НОМЕР_1 позивачу надано Особисті картки грошового забезпечення за 2020-2023 роки, із яких вбачається не нарахування та невиплата ОСОБА_1 індексації-різниці з 01.04.2020 по 31.12.2022.

У листах №04.4.1/1298-25-Вих від 02.07.2025 та №04.4.1/1353-25-Вих від 11.07.2025 на адвокатські запити №05/07-2025 від 01.07.2025 та №06/07-2025 від 09.07.2025 Галузевий державний архів ДПС України надав Особисті картки грошового забезпечення позивача за 2018-2019 роки, із яких вбачається, що в/ч НОМЕР_1 не нарахувала та не виплатила індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 11.03.2019.

Крім того, у листі №09/15123-25-Вих від 03.07.2025 на адвокатський запит №04/07-2025 від 01.07.2025 та у листі №04.4.1/1353-25-Вих від 11.07.2025 на адвокатський запит №06/07-2025 від 09.07.2025 в/ч НОМЕР_2 та Галузевий державний архів ДПС України надали Особисті картки грошового забезпечення за 2019-2020 роки, із яких позивач дізнався, що в/ч НОМЕР_2 не нарахувала та не виплатила йому індексацію-різницю за період з 15.03.2019 по 31.03.2020

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірні періоди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України від 20.12.1991 у №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Преамбулою Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

За змістом статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Перелік об`єктів індексації установлений частиною першою статті 2 Закону №1282-ХІІ (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру; до таких об`єктів індексації належить оплата праці (грошове забезпечення).

Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком №1078.

Пункт 1-1 Порядку №1078 (зі змінами, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону №1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Відповідно до абзаців першого, п`ятого, шостого пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Абзацами першим, другим пункту 5 Порядку №1078 (у редакції Постанови №1013 застосовується з 01.12.2015) установлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Зокрема, якщо раніше для обчислення індексу споживчих цін враховувався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови №1013 таким місяцем став місяць підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування. Крім того, якщо раніше місяць підвищення (базовий місяць) визначався в разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Пунктом 1 Постанови №1013 дійсно передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою №1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери, окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Посадові оклади військовослужбовців встановлено Постановою №1294, яка набрала чинності 01.01.2008 та була чинна до 01.03.2018.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період перебування позивача на службі з 01.12.2015 по 28.02.2018, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

Після прийняття Постанови №704 (набрала чинності 01.03.2018), «базовим місяцем» для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Таким чином, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704 таким місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а, які полягають, зокрема, у такому.

Місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації. За змістом пункту 5 Порядку №1078 підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця. Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу). Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку. Аналіз пункту 5 Порядку №1078 свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець. Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.

Відповідно до вимог абзацу третього пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу. Порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати; після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу) (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №380/4689/21).

Верховний Суд у постановах від 12.05.2022 у справі №580/3335/21, від 19.05.2022 у справі №200/3859/21, від 28.06.2022 у справі №420/4841/21 та ін. дійшов висновку про те, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення є саме січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, оскільки у період з 01.01.2008 по 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців були незмінними.

Повноваження державних органів щодо визначення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) для цілей застосування Порядку №1078 не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року (зазначені висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 24.03.2023 у справі №420/21241/21, від 13.04.2023 у справі №420/9187/21, від 01.06.2023 у справі №140/5246/21).

Крім того, при вирішенні спору суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі №825/694/17, відповідно до яких індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті; виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Відповідач-1 не надав суду доказів про те, що у період з січня 2008 року до березня 2018 року відбулося збільшення грошового забезпечення саме за рахунок зростання тарифної ставки (окладу). Разом з тим, суд звертає увагу, що не нарахування та невиплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення (базового місяця) є предметом розгляду справи №140/8508/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 29.09.2025 позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 50770,48 грн (п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят гривень 48 копійок) за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення (базового місяця), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку №44.

Вирішуючи позов в частині позовних вимог, які стосуються перерахунку і виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022, з 15.03.2019 по 31.03.2020, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, суд зазначає, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Спірним у вказаній частині позовних вимог є питання застосування відповідачами абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078, якими врегульовано питання виплати індексації у місяці підвищення посадових окладів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів).

З 01.12.2015 в абзацах третьому - шостому пункту 5 Порядку №1078 по суті йдеться про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци третій - п`ятий пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац четвертий). У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078 дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу необхідно: визначити розмір підвищення грошового доходу особи у місяці підвищення (А); визначити суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу (Б); порівняти розмір підвищення грошового доходу (А) з сумою індексації у місяці його підвищення (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення друге абзацу п`ятого пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Указані висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 11.05.2023 у справі №260/6386/21, а тому враховуються при вирішенні цієї справи.

У зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача (з 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців) відповідачу-1 належало вирішити питання, чи має ОСОБА_1 право на отримання індексації-різниці з 01.03.2018, а якщо так, то у якому розмірі.

Відповідно до Особистої картки грошового забезпечення та заробітної плати №11 за 2018 рік, розмір нарахованого грошового забезпечення (грошовий дохід) позивача з урахуванням постійних складових, які не мають разового характеру, становив у лютому 2018 року 12575,41 грн, з них: посадовий оклад 1150,00 грн, оклад за військовим званням 125,00 грн, надбавка за вислугу років 446,25 грн; надбавка за таємність 115,00 грн; надбавка за класність 46,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань офіцерам 1204,88 грн, надбавка за особливі умови служби 172,50 грн, щомісячна винагорода 32 4715,78 грн, щомісячна премія 4600,00 грн (без врахування компенсації ПДФО 2263,57 грн);

У березні 2018 року розмір грошового забезпечення (грошовий дохід) становив 12618,40 грн, з них: посадовий оклад 5920,00 грн, оклад за військовим званням 1340,00 грн, надбавка за вислугу років 3267,00 грн; надбавка за таємність 592,00 грн; надбавка за класність 473,60 грн; щомісячна винагорода 32 78,60 грн, щомісячна премія 947,20 грн (без врахування компенсації ПДФО 2271,31 грн).

Тобто, у березні 2018 року підвищення грошового доходу позивача становило 42,99 грн з розрахунку: 12618,40 грн (розмір грошового забезпечення (грошовий дохід) за березень 2018 року) 12575,41 грн (розмір грошового забезпечення (грошовий дохід) за лютий 2018 року).

У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін - 253,30%. Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100, що дорівнює 4463,15 грн.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 22.06.2023 у справі №520/6243/22.

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (42,99 грн) є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (4463,15 грн), що вказує на наявність підстав для нарахування й виплати позивачу індексації різниці (становитиме 4420,16 грн) з 01.03.2018 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Натомість відповідачі не нараховували та не виплачували позивачу індексацію-різницю за періоди з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022, з 15.03.2019 по 31.03.2020 (спірні періоди).

За таких обставин суд дійшов висновку, що взаємопов`язані позовні вимоги в цій частині належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не нарахування та невиплати позивачу відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку №1078 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022, з 15.03.2019 по 31.03.2020 та зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу за вказані періоди індексацію, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (становить 4420,16 грн в місяць).

При вирішенні спору судом також враховано, що відповідно до пункту 2 Порядку №44 виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З аналізу наведених норм вбачається, що належна до виплати позивачу сума індексації грошового забезпечення відноситься до виплат, право на які позивач набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, тому в розглядуваному випадку підлягає застосуванню Порядок №44.

Така позиція відповідає висновкам постанови Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, згідно з якими механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Отже, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачами з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту Порядку №44.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022 включно відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.03.2019 та з 01.04.2020 по 18.07.2022 включно у розмірі 4420,16 грн на місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.03.2019 по 31.03.2020 включно відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 15.03.2019 по 31.03.2020 включно у розмірі 4420,16 грн на місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. А. Лозовський