Справа № 280/2182/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2182/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року (суддя Сіпака А.В., повне судове рішення складено 30 травня 2025 року) в справі № 340/2182/25 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб у сумі 3817,51 грн та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у сумі 116 831,93 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг:

по орендній платі у розмірі 3817,51 грн. (три тисячі вісімсот сімнадцять гривень 51 копійка) які зарахувати: р/р UА0008433, отримувач - ГУК у Зап.обл/ТГ с. Михайлівка, код отримувача 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18010900;

по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 116831,93 грн. (сто шістнадцять тисяч вісімсот тридцять одна гривня 93 копійки) які зарахувати: р/р UА008433, отримувач - ГУК у Зап.обл/ТГ с. Михайлівка, код отримувача 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18010300.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення частково, ухвалити нове рішення про стягнення з нього податкового боргу по орендній платі у розмірі 3817,51 грн, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 110831,93 грн.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано сума 6000,00 грн, сплачена відповідачем 12 травня 2025 року, тому на дату ухвалення рішення відповідачем сума позову визнається частково, у розмірі 110831,93 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та у сумі 3817,51 грн. по орендній платі з фізичних осіб.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий борг відповідача по орендній платі з фізичних осіб виник на підставі нарахованого контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 09.04.2024 №-0806-UA0085288 зобов`язання за 2024 рік у розмірі 4131,02 грн., за рахунок погашення боргу наявною передплатою сума боргу за вищевказаним податковим повідомленням-рішенням складає 3817,51 грн.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 116831,93 грн., виник з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2023 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, якими відповідачу визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, а саме: №0-0830-UA0085288, яким визначено податкове зобов`язання за 2021 рік у сумі 78684,00 грн., за рахунок часткової сплати боргу сума заборгованості за податковим повідомленням-рішенням №0-0830-UA0085288 складає 11684,00 грн.; №0-0830-UA0085288, яким визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 14206,83 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення направлялись на адресу відповідача та були отримані ним.

Також прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2024 №0-0829-UA0085288, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 87863,80 грн.

Податкове повідомлення-рішення направлялось на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, проте не було вручене з незалежних від контролюючого органу підстав.

Податкові повідомлення рішення відповідачем ні у адміністративному, ні у судовому порядку не оскаржені, тому суд першої інстанції вказав, що сума визначених податкових зобов`язань є узгодженою, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Відповідачу у встановленому порядку засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу форми Ф №0-0801 від 11.03.2024, яка вручена відповідачу.

Відповідачем доказів сплати заборгованості не надано, відповідач проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу з податку по орендній платі в розмірі 3817,52 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 116831,93 грн., а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на час подання позову в інтегрованих картках фізичної особи платника податків ОСОБА_1 обліковувався податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 3817,51 грн та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у сумі 116831,93 грн.

Виходячи з підстав позову, податковий борг з орендній платі з фізичних осіб виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань за 2024 рік у розмірі 3817,51 грн, визначених податковим повідомленням-рішенням від 09 квітня 2024 року №-0806-UA0085288.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 116831,93 грн виник у зв`язку з несплатою платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 30 листопада 2023 року:

№0-0830-UA0085288 за 2021 рік у сумі 78684,00 грн,

№0-0830-UA0085288 у сумі 11684,00 грн (з урахуванням часткової сплати),

№0-0830-UA0085288 за 2022 рік у сумі 14 206,83 грн;

від 25 червня 2024 року №0-0829-UA0085288 за 2023 рік у сумі 87863,80 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених сум податкових зобов`язань відповідачу нараховано пеню в розмірі?3077,30 грн.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області 11 березня 2024 року сформовано податкову вимогу № 0-0801, яка вручена відповідачу.

Питання отримання податкових повідомлень-рішень та податкової вимог не є спірним під час апеляційного перегляду справи, як й питання узгодження податкових зобов`язань.

Відповідачем на час розгляду судом першої інстанції справи та ухвалення рішення не надано доказів погашення податкового боргу.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання доведеності наявності суми податкового боргу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Несплачені суми податкових зобов`язань набули статусу податкового боргу, який стягується з платника податків в судовому порядку.

На час звернення ГУ ДПС до суду в межах цієї справи податкові зобов`язання, визначені приведеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, були узгоджені, отже, набули статусу податкового боргу.

Враховуючи відсутність на час вирішення судом першої інстанції доказів погашення (часткового погашення) позивачем податкового боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Основним доводом апелянта є те, що ним 12 травня 2025 року перераховано до бюджету платіж у розмірі 6000,00 грн, призначення платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами.

На підтвердження таких тверджень позивачем до апеляційної скарги додано відповідну квитанцію, яка не надавалась до суду першої інстанції.

Судом не прийнятий наданий відповідачем доказ часткового погашення податкового боргу.

Вирішуючи питання прийняття поданих відповідачем до апеляційної скарги нових доказів, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини четвертої статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наданий суду апеляційної інстанції доказ не надавався відповідачем суду першої інстанції, апелянтом не приведено будь-яких аргументів щодо неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

При цьому судом враховано, що відповідачем отримувались процесуальні рішення суду першої інстанції, а також копія позовної заяви із додатками, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення, за яким копія позовної заяви із додатками та копія ухвали про відкриття провадження у справі отримані 12 квітня 2025 року (а.с. 34).

До ухвалення судом першої інстанції рішення 30 травня 2025 року відповідачем не надано доказів здійснення оплати в розмірі 6000,00 грн у рахунок погашення податкового боргу.

ОСОБА_1 08 травня 2025 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про надання представнику адвокату Сєдову М.В. доступу до матеріалів справи в ЄСІТС, проте не надано відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів погашення податкового боргу.

Враховуючи відсутність обґрунтування неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції, суд не приймає подані відповідачем до суду апеляційної інстанції докази.

Крім того, суд зауважує, що факт часткового погашення податкового боргу також не спростовує правильності рішення суду першої інстанції, позаяк відповідач має право на погашення податкового боргу у будь-який час, проте у разі реалізації позивачем судового рішення про стягнення податкового боргу контролюючий орган буде зобов`язаний перевірити актуальність суми податкового боргу.

Відповідно, заявлена до стягнення сума податкового боргу відповідає даним інтегрованої картки платника податку та правомірно стягнута судом першої інстанції з відповідача, а посилання апелянта на погашення частини податкового боргу судом відхиляються.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі, зокрема, що за відповідачем обліковується податковий борг, наявність якого та його розмір відповідачем не спростовано, а докази оскарження податкового боргу в цій сумі суду не надано, як й не надано доказів сплати суми цього податкового боргу, в також зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку стягнення такого боргу, суд доходить до висновку про правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в справі № 340/2182/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в справі № 340/2182/25 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 06 жовтня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складене 06 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко