Справа № 380/4259/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4259/20 пров. № А/857/11516/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року (суддя Коморний О.І., час ухвалення 15:20 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 21.02.2025),

в адміністративній справі №380/4259/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Агроінвест Трейд" до Головного управління ДПС у Львівській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У червні 2020 року позивач ТОВ "К-Агроінвест Трейд" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.02.2020 №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в розмірі 31942524,79 грн (за основним зобов`язанням 25554019,83 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 6388504,96 грн.).

Відповідач позовних вимог не визнав, подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 07.12.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022, позов задоволено в повному обсязі.

Однак, за наслідками касаційного оскарження, Верховний Суд постановою від 01.02.2023 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнив частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового судового розгляду справи рішенням Львівського окружного адміністративного суду 12.02.2025 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 20.02.2020 № . Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 21020,00 грн..

З рішенням суду першої інстанції від 12.02.2025 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що обов`язок щодо надання до перевірки документів виникає в платника податків з моменту початку перевірки безвідносно до надання чи ненадання контролюючим органом в межах проведення перевірки відповідних запитів. Не погоджується апелянт з твердженням суду, що запити «Про надання пояснень та їх документальних підтверджень» не містять конкретних обґрунтувань в аспекті отриманої інформації щодо порушення позивачем податкового законодавства та конкретних запитань, оскільки дана інформація надавалась в поясненнях відповідача, а також зазначена в запиті. Зазначає скаржник, що обов`язковою умовою для підтвердження реальності є також встановлення реального руху активів в процесі господарських операцій. Податкова інформація, що є у розпорядженні податкового органу є законним джерелом інформації підчас здійснення податкової перевірки. Наявні у матеріалах справи докази, дії Головного управління ДПС у Львівській області є послідовними та такими, що вичинені відповідно та у межах ПК України. У запитах чітко окреслені обставини, які вказували на можливу безтоварність господарських операцій Товариства із зазначеними контрагентами та які могли бути спростовані Товариством шляхом надання пояснень та їх документального підтвердження. Оскаржуване рішення суду в частині висновку щодо незаконності наказу на проведення перевірки не ґрунтується на всебічній перевірці всіх обставин справи і відповідно - належних доказах. Вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (зокрема, щодо надання відомостей про обставини спірних господарських операцій тощо), чи призвели порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлені обставини щодо відображення тих чи інших господарських операцій в податковому обліку тощо. Що стосується висновків з приводу товарності господарських операцій, скаржник зазначає, що об`єми задекларованих операцій, відсутність інформації щодо складських приміщень, які б підтверджували діяльність, основних засобів у покупця, реєстрацію податкових накладних в тому самому асортименті вазі та ціні, контролюючий орган дійшов до висновку про неможливість здійснення таких господарських операцій. Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що позивачем на підтвердження реалізації спірного товару надані видаткові та товарно транспортні накладні, які не містять обов`язкових реквізитів. Також судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам контролюючого органу щодо відсутності документів на підтвердження руху тари. Також, висновок суду щодо реального характеру досліджуваних господарських операцій додаткового ґрунтується на висновку експерта №1041/57501 за результатами судово-економічної експертизи за запитом ТзОВ «К-Агроінвест Трейд». Водночас, на думку відповідача, такий експертний висновок не може розглядатись судом як доказ в підтвердження позовних вимог, оскільки такий не ґрунтується на перевірці документів на предмет їх відповідності вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затвердженого Наказам Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, оскільки останні містять суттєві недоліки в заповненні і їх наявність не заперечується позивачем. Щодо порушення судом норм процесуального права, суд при розгляді даної справи не досліджував обставини та докази на які покликається відповідач в їх сукупному зв`язку один з одним, тоді коли на нереальний характер господарських операцій між ТзОВ «К-Агроінвест Трейд» та контрагентами вказують численні прямі і непрямі докази, які в цілому беззаперечно свідчать про удаваність розглядуваних операцій та їх документування виключно в цілях отримання податкової вигоди.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

Позивач ТОВ К-АгроІнвест Трейд зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності з присвоєнням коду (а.с.125 т.1).

16 вересня 2019 року відповідачем прийнято наказ №323 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ К-Агроінвест Трейд з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин із контрагентами - покупцями ТОВ Адаман Голд за період жовтень - листопад 2018 року, ТОВ Сінтра Голд за період липень - серпень 2018 року, ТОВ Астра Старвей за період серпень 2018 року, вересень - жовтень 2018 року, ТОВ Вектортрейд за період травень, липень 2018 року, ТОВ Київагробест за період 2018-2019 роки, ТОВ Свенс ЛТД (попередня назва ТОВ Фактор Прайм) за період січень 2018 року, ТОВ Акротрейд Груп (попередня назва ТОВ Агросегмент) за період квітень 2018 року та ТОВ Брамтекс (попередня назва ТОВ Буролайт за період січень - березень 2018 року та їх відображенням у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2019 року (а.с.15 т.1).

Результати перевірки оформлено актом від 24 січня 2020 року №51/05.7/39266874 (а.с.18 т.1).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме: підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, пункту 3 розділу III П(С)БО 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, пункту 5 П(С)БО 15 Дохід, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 25554019,83 грн, в тому числі за 2018 рік на суму 23526264,94 грн та за 1 квартал 2019 року - 1955754,89 грн, за 3 квартал 2019 року - 72000 грн..

На підставі цього акта перевірки 20 лютого 2020 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в розмірі 31942524,79 грн, з яких за основним зобов`язанням 25554019,83 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 6388504,96 грн. (а.с.111 т.1).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення від 20.02.2020 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 12.02.2025 в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з врахуванням наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст.20 ПК України (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин), контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок визначені статтею 75 ПК України.

Згідно п.75.1 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- п.п.78.1.1 - отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Аналіз вказаної норми статті 78 ПК України дає підстави стверджувати, що перевірка за підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 цієї статті застосовується, коли податковим органом отримано податку інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства і у випадку, коли платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

У розглядуваній справі колегія суддів зазначає, що дослідивши зміст наказу ГУ ДПС у Львівській області №323 від 16.09.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «К-Агроінвест Трейд» встановлено, що цей наказ містить покликання на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, однак в ньому відсутні відомості про фактичні (конкретні) обставини, які стали підставою для проведення перевірки.

Зокрема, наказ не містить відомостей чи хоча б покликання на те, що податковим органом отримано податкову інформацію (яку саме), що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, чи на те, що платник податків не надав пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу (який саме).

З аналізу спірного наказу неможливо встановити як підстав для проведення перевірки так і фактичних податкових меж такої перевірки.

Отже, вказане свідчить про відсутність правових підстав для винесення наказу від 16.09.2019 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства.

Тому правильним є висновок суду першої інстанції, що податковий орган не довів суду наявність правових підстав для винесення зазначеного вище наказу.

У цій адміністративній справі відповідач покликається на службовий лист від 30.01.2020 №40/05.7-06 управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування, відповідно до якого на запит ГУ ДФС у Львівській області Про надання інформації та її документального підтвердження від 15.05.2019р №25208/10/14.6-14 ТОВ К-Агроінвест Трейд не надано такі документи: договори, угоди купівлі-продажу товарів, укладені із ТОВ Фактор Прайм, ТОВ Буролайт; інформації щодо вантажно-розвантажувальних робіт; первинні та інші документи щодо обліку руху активів всередині підприємства; документи щодо підтвердження відповідності продукції декларації про відповідність, сертифікати відповідності, застосування яких передбачено нормативно-правовими актами.

Однак суд зауважує, що цей службовий лист був складений вже після завершення перевірки, яку оформлено актом №51/05.7/39266874 від 24 січня 2020 року. Тому існують обґрунтовані підстави вважати, що службовий лист №40/05.7-06 від 30.01.2020р. був сформований відповідачем з метою обґрунтування правомірності видачі наказу на проведення перевірки позивача.

Щодо запиту від 15.05.2019 Про надання інформації та її документального підтвердження, на який покликається відповідач, то такий стосувався лише трьох контрагентів (ТОВ СВЕНС ЛТД (поп. назва ФАКТОР ПРАЙМ), ТОВ АКРОТРЕЙД ГРУП (поп. назва ТОВ АГРОСЕГМЕНТ) та ТОВ БРАМТЕКС (поп. назва ТОВ БУРОЛАЙТ).

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідь на даний запит позивачем було надано відповідь вих. №40 від 31.05.2019р., з якої видно, що було надано ряд документів по вказаним контрагентам (оборотно-сальдові відомості, видаткові накладні, ТТН, звіти про дебетові і кредитові операції та ін.). При цьому відповідачем будь-яких зауважень чи повторних запитів з приводу недостатності надання документів на вказаний запит до позивача не адресувалось і такі в матеріалах справи відсутні (а.с. 170, 172 т.1).

24.07.2019 р. відповідачем надіслано інший запит про надання документів по інших п`яти контрагентах (ТОВ АДАМАН ГОЛД, ТОВ СІНТРА ГОЛД, ТОВ АСТРА СТАРВЕЙ, ТОВ ВЕКТОРТРЕЙД, ТОВ АГРОІНВЕСТ), тобто який не стосувався первинного запиту (від 15.05.2019р.), а стосувався надання інформації щодо інших суб`єктів господарської діяльності.

На даний запит позивачем також було надано відповідь вих. №62 від 16 серпня 2019р., з якої видно, що 25 липня 2019р. вилучено оригінали документів фінансово-господарської діяльності, комп`ютерну техніку, інші носії інформації до запитування згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі №757/35452/19-к (а.с. 167, 169 т.1).

Також судом встановлено, що перевірка проводилась не за місцезнаходженням позивача.

Під час судового розгляду встановлено, що вул. Котляревського, буд. 39/2, м. Львів не є місцезнаходженням позивача, а приміщення за вказаною адресою на праві власності позивачу ніколи не належало, а лише орендувалось, і станом на дату проведення перевірки орендні правовідносини вже були припинені, що підтверджується актом приймання-передачі від 31.08.2019.

Суд звертає увагу на те, що запит про надання інформації від 19.02.2020 №8071/10/05.7-09 і акт перевірки №51/05.7/39266874 від 24.01.2020 надсилалися позивачу за його місцезнаходженням (вул. Містки, 1А, с. Заболотці, Бродівський район, Львівська область), адресою складення акту №51/05.7/39266874 також є саме вул. Містки, 1А, с. Заболотці, Бродівський район, Львівська область, що є юридичною адресою - юридичне місцезнаходження позивача.

Відтак суд має обґрунтовані підстави вважати, що під час проведення перевірки відповідачу було відомо про справжнє місцезнаходження позивача.

Варто врахувати, що проведення податкової перевірки всупереч абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України не за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності є порушенням податкового законодавства.

Подібні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 826/4871/13-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 520/8519/19, від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16, від 01 квітня 2021 року у справі №810/1420/16.

Відповідач покликався на практику Верховного Суду, зокрема, на постанову Верховного Суду від 17.05.2022 року по справі №808/2781/16, яка не є релевантною до вказаної справи, оскільки містить відмінні правовідносини між сторонами.

Аргументи ж контролюючого органу, що інспектору повідомили з`явитися на перевірку за адресою вул. Котляревського,39/2 м. Львів не підтверджується жодним письмовим доказом, а посилання на протокол обшуку, що саме за вказаною адресою були вилучені документи, не має правового значення, оскільки абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України безальтернативно визначає місце проведення саме виїзної перевірки.

Посилання відповідача на те, що документи були вилучені та огляд документів здійснювався за місцем їх вилучення у порядку, визначеному п.85.9, ст.85 ПК України, не звільняють інспектора від обов`язку проводити перевірку у місці визначеному абз. 5 пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, оскільки після огляду вилучених документів, продовження проведення виїзної перевірки має відбутися за місцезнаходженням платника податків, а не в приміщенні контролюючого органу. Крім цього, відповідачем не надано жодного доказу, що після огляду вилучених документів, інспектор продовжив перевірку за місцезнаходженням позивача.

Отож суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначення та проведення спірної перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України та абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Також судом встановлено допущення відповідачем й інших процедурних порушень, які могли вплинути на правомірність наслідків проведеної перевірки.

Так, за пп. 17.1.17 п. 17.1 ст. 17 ПК України, платник податків має право відкрито застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису; відкрито здійснювати звукозапис, фото-, відеофіксацію (відеозйомку), накопичувати та використовувати таку мультимедійну інформацію (фото, відео-, звукозапис) під час проведення перевірок.

Згідно із другим абзацом п. 78.4 ст. 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У свою чергу, згідно і п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Натомість судом встановлено, що термін проведення перевірки позивача переносився з 17.09.2019 по 24.10.2019 р. на підставі наказу відповідача від 17.09.2019 р. №340, наказу від 23.10.2019 р. №1399 та з 29.10.2019 р. по 17.01.2020 р. на підставі наказу від 28.10.2019 р. №1500, наказу від 17.01.2020 р. №413.

Згідно пояснень відповідача, про поновлення термінів проведення перевірки проінформовано повірену особу підприємства ОСОБА_1 та головного бухгалтера Турківську Г.П. Здійснено виїзд за адресою м. Львів, вул. Котляревського, 39/2 з метою вручення наказу №413, але у зв`язку з відсутністю керівника підприємства Семена І.Л. за місцезнаходженням та відмови в отриманні головного бухгалтера Турківської Г.П. не вдалося вручити посадовим особам підприємства, про що складено акт про неможливість вручення від 17.01.2020 року №90/05.7/39266874.

Проте відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що його посадові особи з`являлись за місцем знаходження позивача, а відповідні накази вручались саме в день їх складення. Матеріали справи не містять і підтвердження того, що відповідач дійсно інформував повірену особу та головного бухгалтера позивача про поновлення термінів перевірки.

Не встановленим є і те, яким чином він міг це зробити, якщо самим відповідачем не заперечується, що за адресою м. Львів, вул. Котляревського, 39/2, куди здійснювався виїзд, позивач, а отже і його посадові особи, не знаходилися. Як зазначив суд першої інстанції, це підтверджує і допитана в судовому засіданні головний бухгалтер Турківська Г.П., яка повідомила, що 17.01.2020 року інспектор за адресою місцезнаходження підприємства с. Містки не з`являвся, а відповідно і не міг складати акт про неможливість вручення наказу.

З цих самих мотивів суд не бере до уваги акт про неможливість вручення від 17.01.2020 року №90/05.7/39266874.

Суд також враховує, що 23.10.2019 р. перевірку було поновлено, а 28.10.2019 р. перенесено, причому обидва накази (і про поновлення, і про перенесення) позивачу було вручено лише 29.10.2019 р. у момент перенесення перевірки (відповідачем дане твердження не спростовано, а на наказах від 23.10.2019 р. №1399 та від 28.10.2019 р. №1500 відмітки про отримання відсутні).

Зазначена обставина додатково підтверджує те, що внаслідок бездіяльності інспектора позивач, був позбавлений можливості брати участь у процесі проведення перевірки, оскільки його належно не повідомили, що у свою чергу, істотно вплинуло на результати перевірки, адже позивач був позбавлений можливості вчасно надавати будь-які пояснення та/або документи.

Зокрема, позивач був позбавлений можливості: бути присутнім під час проведення перевірки, реалізувати дані права в частині надання відповідних документів (окрім вилучених відносно п`яти контрагентів, а не відносно інших, які були предметом перевірки), заявлення експертизи під час проведення перевірки, надання документів з приводу трьох контрагентів, документи щодо яких не були вилучені, а саме ТОВ СВЕНС ЛТД (поп. назва ФАКТОР ПРАЙМ), ТОВ АКРОТРЕЙД ГРУП (поп. назва ТОВ АГРОСЕГМЕНТ) та ТОВ БРАМТЕКС (поп. назва ТОВ БУРОЛАЙТ), надання документів з приводу походження реалізованого позивачем товару; надання доказів, які засвідчують зміну розміру активів позивача внаслідок вчинення господарських операцій; надання документів, які свідчать про перевезення товару перевізниками, надання усних і письмових пояснень в ході проведення перевірки та внесення зауважень до акту перевірки.

Відповідачем також допущено порушення вимог щодо тривалості податкової перевірки, зокрема, пунктом 82.2 статті 82 ПК України передбачено, що тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Сторонами не заперечується, що позивач належить до суб`єктів малого підприємництва, а тому тривалість його перевірки не могла перевищувати 5 робочих днів.

Відповідно до абзацу першого п.79.2 ст.79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виходячи із цього припису, документальна виїзна перевірка починається в день, визначений конкретною датою в наказі, а тому датою початку документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ К-Агроінвест Трейд, відповідно до наказу від 16.09.2019 р. №323, є 16 вересня 2019 року.

Дослідивши накази про перенесення перевірки, судом встановлено, що початково перевірка мала початись 16 вересня 2019 року і завершитись із закінченням п`ятого робочого дня, яке припадало на 20 вересня 2019 року. Проте документальна позапланова виїзна перевірка позивача кілька разів переносилась. В акті перевірки №51/05.7/39266874 від 24 січня 2020 року відповідач зазначив, що Термін проведення перевірки переносився з 17.09.2016 по 24.10.2019 на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 17.09.2019 №340, наказу ГУ ДПС у Львівській області від 23.10.2019 №1399 та з 29.10.2019 по 17.01.2020 на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 28.10.2019 №1500, наказу ГУ ДПС у Львівській області від 17.01.2020 №413.

Таким чином, внаслідок перенесень документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ К-Агроінвест Трейд фактично проводилась 10 робочих днів, що свідчить про порушення відповідачем вимог п. 82.2 ст. 82 ПК України щодо неможливості більшої тривалості документальних позапланових перевірок щодо суб`єктів малого підприємництва - понад п`ять робочих днів.

Згідно із пунктом 86.1 ст.86 ПК України (в редакції виникнення спірних правовідносин), результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 (далі - Порядок №727).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку №727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи. Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.

Статтею 135 ПК України встановлено, що є базою оподаткування та як вона визначається.

Пунктом 137.1 статті 137 ПК України визначено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Водночас, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

При вирішенні податкових спорів суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника. Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів. Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.

У розглядуваній справі суд встановив, що у видаткових накладних зазначено: назву документа, дату складання, назву підприємства, обсяг і одиницю виміру (товару) господарської операції, посаду особи, П.І.Б., яка відповідальна за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис особи, яка відвантажила товар та особистий підпис особи, яка отримала товар, із відтиском печатки юридичної особи.

Дана норма кореспондується із абзацом першим пункту 2.3 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88: первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відсутність такого реквізиту, як місце складання видаткових накладних не відноситься до обов`язкових реквізитів документів.

Не заслуговують на увагу і посилання податкового органу на дефект форми товаро-транспортних накладних, які підтверджують факт перевезення товару. Зокрема, у вказаних документах відсутні такі реквізити: модель, тип автомобіля, марка, модель, тип причепу, посади відповідальних осіб вантажоодержувача, відсутні дата та номер довіреності вантажоодержувача.

Однак, вищевказані реквізити наявні в ТТН, і це вбачається в тому числі із самого Акту перевірки (до якого долучено таблиці, у яких зазначені марка, вид автомобіля, реєстраційний номер автомобіля та причепу, підписи і відтиск печатки вантажоотримувача).

Стосовно відсутності дати та номеру довіреності вантажоотримувача, то відсутність відомостей про наявність довіреностей на отримання товару не є підтвердженням безтоварності господарських операцій, оскільки наявність таких довіреностей не передбачена ні положеннями чинного законодавства, ні відповідними договорами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі №815/423/17.

Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій, що узгоджується з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 640/2411/20, від 12.02.2020 у справі №813/3577/13-а.

Наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції. Якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

За наведеного відхиляються доводи апелянта щодо недопустимості висновку експерта №1041/57501 від 14.09.2021 за результатами судово-економічної експертизи, адже документи, на перевірці яких він ґрунтується, не містять суттєвих недоліків в заповненні, а сам висновок ґрунтується на перевірці документів на предмет їх відповідності вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997 року №363.

У висновку експерта №1041/57501 у відповідь на 8 запитання встановлено, що документально підтверджується проведення господарських операцій (накладні відновлені), відповідно до яких за період 2018 - липень 2019 року ТОВ К-Агроінвест Трейд реалізувало, а Покупцями (ТОВ Адаман Голд, ТОВ Сінтра Голд, ТОВ Вектортрейд, ТОВ Київ Агробест) придбано готову продукції, отриману з курей-бройлерів, у кількості 2444459 кг на загальну суму 95587900, 08 грн. з ПДВ.

Експертизою також встановлено у відповідь на 7 запитання, що документально підтверджується проведення господарських операцій, відповідно до яких за період січень-квітень 2018 року ТОВ К-Агроінвест Трейд реалізувало, а Покупцями (ТОВ Свенс ЛТД (попередня назва ТОВ Фактор Прайм), ТОВ Акротрейд Груп (попередня назва ТОВ Агросегмент), ТОВ Брамтекс (попередня назва ТОВ Буролайт) придбано готову продукцію у кількості 1 417440, 00 кг. на суму 57712553, 64 грн. з ПДВ.

Крім цього, у всіх накладних по даних господарських операціях зазначено відповідальну особу за складання накладної та вчинення господарської операції, вказано посаду, ініціали та підпис посадової особи ТОВ К-Агроінвест Трейд. Відсутність в деяких накладних у графі отримувача товару ініціалів особи П.І.Б., за наявності особистого підпису і відтиску печатки юридичної особи та мобільного телефону, не може свідчити про відсутність вчинення господарської операції, оскільки з інших документів, зокрема ТТН та платіжних доручень, вбачається факт руху товарів та здійснення господарської операції.

Висновком експерта №1041/57501 судово-економічної експертизи від 14.09.2021 підтверджено не лише належність документального підтвердження господарських операцій, а й підтверджено наявність виробленої продукції, яка була предметом спірних господарських операцій.

Тому правильно вказав окружний суд, що вищезазначений висновок експерта є обґрунтованим, логічним та узгодженим, який не суперечить матеріалам справи та відповідає вимогам, встановленим у ст. 101 КАС України.

Також суд приймає до уваги надані позивачем для приєднання до матеріалів справи докази щодо участі в господарських операціях ТОВ Брамтекс (попередня назва ТОВ Буролайт), а саме копій накладних, у яких зазначено П.І.Б. особи, яка отримала товар. Такі відомості наявні і в інших накладних ТОВ Агросегмент, ТОВ Київ Агробест. Зокрема, по ТОВ Київ Агробест надавались всі документи, з усіма необхідними підписами, із розшифровками та ТТН, у випадку ТОВ Свенс ЛТД (попередня назва ТОВ Фактор Прайм) у накладних та ТТН немає ініціалів особи, яка отримала товар, проте натомість наявні інші дані, такі як відповідальна особа, особистий підпис особи, печатка та ін., у випадку ТОВ БРАМТЕКС (поп. ТОВ БУРОЛАЙТ). При цьому у випадку зазначеної ТОВ, наявними є розшифровки щодо накладних та ТТН, у випадку ТОВ АКРОТРЕЙД ГРУП (поп. назва ТОВ АГРОСЕГМЕНТ) наявні ініціали отримувача товару і на ТТН, і на накладних.

Стосовно ТОВ АДАМАН ГОЛД, ТОВ СІНТРА ГОЛД, ТОВ АСТРА СТАРВЕЙ, ТОВ ВЕКТОРТРЕЙД, то правоохоронними органами по вказаному контрагенту надані документи не були, тому суд дослідити їх немає можливості. При цьому суд першої інстанції неодноразово вживав заходів для отримання відповідних документів. Ухвалами неодноразово витребовував в Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області належним чином завірені копії документів, що складені між ТзОВ К-Агроінвест Трейд та ТОВ БРАМТЕКС (, попередня назва ТОВ БУРОЛАЙТ) за період січень-березень 2018 року, в Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби оригінали або належним чином засвідчені копії документів, що складені між ТзОВ К-Агроінвест Трейд та ТОВ АДАМАН ГОЛД () за період жовтень-листопад 2018 року, між ТзОВ К-Агроінвест Трейд та ТОВ СІНТРА ГОЛД () за період липень-серпень 2018 року, між ТзОВ К-Агроінвест Трейд та ТОВ АСТРА СТАРВЕЙ () за період серпень 2018, вересень-жовтень 2018 року, між ТзОВ К-Агроінвест Трейд та ТОВ ВЕКТОРТРЕЙД () за період травень 2018, липень 2018 року, між ТзОВ К-Агроінвест Трейд та ТОВ КИЇВ АГРОБЕСТ () за період 2018-2019 роки.

Не приймаються судом до уваги і покликання відповідача на відомості про відсутність руху тари, як на обставину безтоварності господарських операцій. Відповідно до п. 189.2 ст. 198 ПК України вартість тари, що згідно з умовами договору (контракту) визначена як зворотна (заставна), до бази оподаткування не включається. У разі якщо у строк більше ніж 12 календарних місяців з моменту надходження зворотної тари вона не повертається відправнику, вартість такої тари включається до бази оподаткування отримувача.

Тобто чинне законодавство не ставить умову дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від наявності чи відсутності документів на підтвердження руху тари, як і не виключає можливості реального виконання господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди.

Крім того, позивач не мав складати податкові накладні на зворотну тару, адже, оскільки тару забирають при розвантаженні продукції і водій забирає відповідну тару тоді, коли продукція розвантажується, тобто ідеться про одну і ту ж тару.

Щодо посилань відповідача на відкриті кримінальні провадження стосовно контрагентів позивача та на ухвали слідчих суддів у акті перевірки, то дані обставини не можуть свідчити про невчинення спірних господарських операцій, оскільки вирок по будь-якому вказаному в акті кримінальному провадженню відсутній. Також в матеріалах справи наявна постанова від 17 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000044, існування якого на думку відповідача було однією із підстав для проведення перевірки. Кримінальне провадження закрито з підстав відсутності складу та події кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України (ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах).

Посилання ж податкового органу на недобросовісність контрагентів позивача не має під собою підтвердження, а відсутність у цих контрагентів матеріальних чи трудових ресурсів не виключає реальної можливості виконання господарських операцій та не свідчить про нереальність виконання договору.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента покупця послуг трудових ресурсів.

Також при вирішення спірних правовідносин суд враховує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий же висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 12.12.2023 у справі №826/5959/18.

Законодавством і практикою ЄСПЛ закріплено принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, платник податків не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Суд зазначає, що належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження посилань щодо нереальності спірних господарських операцій контролюючим органом надано не було, матеріали справи таких не містять. Контролюючий орган на виконання передбаченого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку не навів переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах є недостовірними.

Усі вищенаведені відомості в сукупності підтверджують, що допущені відповідачем порушення вплинули на правильність рішення відповідача, що є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені по справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідач діяв неправомірно, без урахуванням усіх фактичних обставин, допустивши також грубі порушення порядку призначення і проведення перевірки, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування спірного ППР ГУ ДПС у Львівській області від 20.02.2020 №000173050 підлягають до задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно та об`єктивно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та сформовано висновки, які відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року в адміністративній справі №380/4259/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Агроінвест Трейд" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос
Повний текст постанови суду складено 06.10.2025 року