Справа № 205/15164/25
Суддя: Курбанова Н. М.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/205/266/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м.Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Курбанова Н.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, зобов`язання вчинити певні дії,

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

07.10.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ініціювання його розшуку та внесення відповідних відомостей до системи «Резерв+» та баз Національної поліції; зобов`язати відповідача виключити відомості про його розшук із системи «Резерв+» та повідомити про це Національну поліцію; визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. за ст. 210-1 КУпАП (або іншу норму, якщо її зазначено); закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Суд, перевіривши позовну заяву на її відповідність вимогам КАС України, встановив таке.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивачем не сплачений судовий збір, проте заявлена вимога про розподіл судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 3, 5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивачем також не надано.

За правилами ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Так, з позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

Відтак, розмір судового збору за немайнову вимогу становить 1211,20 грн.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 від 18 березня 2020 року, розмір судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення повинен складати 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Отже, судовий збір, що підлягає сплаті за подання позовної заяви ОСОБА_1 складає 605,60 грн. за вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 1211,20 грн. за вимогу про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно квитанції про сплату №8360-5643-1576-2952 від 04.10.2025 р. позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн. за вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, позивачеві необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та надати документ, підтверджуючий його сплату (реквізити для сплати судового збору: Новокодацького районного суду міста Дніпра, а саме: отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Нов.р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0004633, код класифікації доходів бюджету 22030101).

У разі наявності підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 4, 6 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З позову слідує, що через мобільний застосунок «Резерв» йому стало відомо про наявність штрафу у розмірі 17 000 грн. та відмітки про нібито порушення правил військового обліку з пропозицією сплатити 8 500 грн. (половину від визначеної суми у разі підписання заяви про визнання правопорушення). Крім того, у застосунку відображено, що 31.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до Національної поліції з поданням про його розшук і доставку для складання протоколу про неприбуття за повісткою. Позивач не отримував копію постанови про накладення адміністративного стягнення, так само як і повісток чи викликів на проходження ВЛК або на розгляд справи. На його адресу не надходило будь-яких документів від ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте, до позову не додано доказів на підтвердження вищезазначених обставин, зокрема, не надано копію постанови, хоча вимога про скасування постанови про адміністративне правопорушення заявлена, не заявлено клопотання про її витребування.

Відтак, ОСОБА_1 не дотримався вимог, викладених у п. 5 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Проте, у зв`язку з відсутністю у матеріалах позову копії постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210, 210-1 КУпАП, суд не може надати оцінку щодо строків звернення до суду з цим позовом.

Водночас, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1, 2, 7, 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, окрім іншого, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій та предметом якого є рішення, дія чи бездіяльність, що на думку особи порушує його права, свободи або законні інтереси.

Одночасно, суд акцентує увагу, що за змістом наведених норм Конституції України та КАС України, судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Також, Верховний Суд в постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17 зазначив, що з огляду на вимоги ст. 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. При цьому, заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 640/7310/19 зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Позивач звертаючись з позовною заявою до суду просить суд зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 зобов`язати вчинити певні дії, крім того заявляє позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання протиправними дій, постанови та її скасування, але залучає його у якості третьої особи.

Таким чином, позивачу необхідно визначитись із відповідачами по справі та юрисдикційною належністю розгляду даного позову, виходячи із характеру позовних вимог та нормативного регулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання позивачеві часу, необхідного для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст. 161, 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Курбанова Н. М.