Справа № 360/1117/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року справа №360/1117/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 360/1117/25 (головуючий суддя І інстанції Смішлива Т.В.) про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , сформована у підсистемі «Електронний Суд» 21.07.2025, про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 360/1117/25 про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що в цій справі позивачем подана заява про стягнення витрат на правову допомогу адвоката на підставі ч. 7 ст. 139 КАС України.

Після ухвалення судом першої інстанції судового рішення про закриття провадження у справі позивачу надано адвокатом рахунок для оплати витрат на правову допомогу.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою стягнути на користь позивача з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що позивач повинен був оплатити послуги адвоката одночасно з підписанням акту від 18.07.2025 року, тому відсутність доказів оплати послуг є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу з відповідача.

КАС України не містить норм, які зобов`язують суд присудити лише ті витрати, які вже оплачені стороною.

Також, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.02.2021 у справі № 280/2635/20, від 01.11.2022 року у справі № 757/24445/21-ц, витрати на правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо додавання 48 000 гривень до сукупного доходу позивача під час обчислення розміру та виплати субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за квітень і травень 2025 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку розміру субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за квітень та травень 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок розміру субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення за квітень та травень 2025 року, виключивши із розрахунку сукупного доходу позивача за 3-4 квартал 2024 року щомісячного врахування розмірів мінімальної заробітної плати як платнику єдиного податку.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у сумі 968,96 грн.

Позивач 14.06.2025 надав до суду заяву, в якій зазначено, що у зв`язку з тим, що не всі судові витрати, зокрема на правову допомогу ним зараз оплачені, документи, які підтверджують понесення цих витрат та їх сплати, будуть подані не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 закрито провадження у справі № 360/1117/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

В ухвалі зазначено, що відповідачем здійснено перерахунок позивачу розміру субсидії на оплату вартості або частини вартості найму (оренди) житлового приміщення не лише за квітень та травень 2025 року, а з 28.02.2025 по 24.08.2025, без включення до розрахунку сукупного доходу позивача за 3-4 квартал 2024 року щомісячного врахування розмірів мінімальної заробітної плати як платнику єдиного податку. Тобто суб`єктом владних повноважень оскаржувані позивачем порушення виправлені, і у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, тому наявні підстави для закриття провадження у справі відповідно до на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

21.07.2025 позивач звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, яким стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу разом з заявою надав копію Договору про надання правової допомоги № 728 від 24.03.2025, укладений з адвокатом Щегловим Дмитром Сергійовичем, копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльність № 1015, видане на ім`я Щеглова Дмитра Сергійовича головою Луганської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, акт від 18.07.2025 приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 728 від 24 березня 2025 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, виходив з того, що заявник не надав суду докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу.

Оцінка суду.

За приписами статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом 14.07.2025, отже, останнім днем подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі є 21.07.2025 (19 та 20 липня 2025 року припадають на вихідні дні).

ОСОБА_1 подав заяву 21.07.2025, тобто з дотриманням строків, встановлених статтею 139 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До пов`язаних із розглядом справи витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову і (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідач заперечував проти відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Суд зазначає, що для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, суд повинен встановити, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в п. 21 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Як свідчать матеріали справи, Безручко В.О. надано договір про надання правової допомоги № 728 від 24.03.2025, укладений з адвокатом Щегловим Дмитром Сергійовичем.

Щеглов Дмитро Сергійович є адвокатом, що підтверджено копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльність № 1015, видане головою Луганської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Згідно з пунктом 1.1.2 Договору сторони узгодили, що обсяг, вартість та порядок оплати послуг за цим договором визначаються актом виконаних робіт, який є невід`ємною частину договору та має бути скріплений підписами сторін.

В акті від 18.07.2025 приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 728 від 24 березня 2025 року зазначено, що Сторони узгодили вартість однієї години залучення Адвоката до роботи над справою та до процесуальних дій на рівні 1200 грн за годину.

Згідно детального опису робіт робота адвоката складається з:

- складання адміністративної позовної заяви від 24.05.2025 до Луганського окружного адміністративного суду за позовом до ГУ ПФУ в Харківській області у справі № 360/1117/25 обсяг 6 сторінок, 3 години роботи, вартість 3600,00 грн;

- складання та подання у справі № № 360/1117/25 заяв про відстрочення сплати судового збору від 26.05.2025, заява щодо витрат на правову допомогу від 14.06.2025, про уточнення позовних вимог від 17.06.2025, Клопотання про долучення доказів від 17.06.2025, додаткові пояснення від 14.07.2025 6 сторінок, 2 години, вартість 2400,00 грн.

Пунктом 5 акту визначено, що разом з підписанням цього Акту, Клієнт одночасно сплачує Адвокату вартість отриманих послуг з правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 728 від 24 березня 2025 року за надані послуги, за переліком та вартістю, які визначені цим актом.

Однак, докази оплати послуг за договором про надання правової допомоги № 728 від 24.03.2025 позивачем суду не надано.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Верховний Суд в постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачу необхідно було надати платіжні документи про оплату таких послуг у встановленому законом порядку.

Позивачем не надано доказів оплати гонорару адвокату, хоча в пункту 5 акту визначено, що разом з підписанням цього Акту, Клієнт одночасно сплачує Адвокату вартість отриманих послуг з правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 728 від 24 березня 2025 року за надані послуги, за переліком та вартістю, які визначені цим актом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявник не надав суду докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, тому відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Є безпідставними посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.02.2021 у справі № 280/2635/20, від 01.11.2022 року у справі № 757/24445/21-ц, оскільки в кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 360/1117/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 360/1117/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09 жовтня 2025 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко