Справа № 260/189/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/189/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Мігалі Іляни Василівни (далі представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), яким просить суд:

1) прийняти заяву та відкрити спрощене провадження у справі;

2) визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області № 63 від 25.12.2024 року про відмову у призначення пенсії;

3) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати період догляду за дитиною з інвалідністю з 11.10.1998 по 28.02.2002 року до страхового стажу та призначити пенсію з моменту звернення із заявою, а саме з 11.12.2024 року;

4) стягнути з Відповідачів на користь Позивача втрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії як матері дитини-інваліда з дитинства та надала всі необхідні документи. Не отримавши ніякої відповіді протягом місяця з моменту подачі заяви звернулася до управління пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатській області щодо надання інформації стосовно поданої заяви, де усно було повідомлено, що для призначення пенсії у ОСОБА_1 немає 15 років страхового стажу. Також, було повідомлено, що у стаж не враховано період догляду за дитиною з інвалідністю

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

27 січня 2025 року відповідач 2 надіслав до суду відзив на позов в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, аргументуючи їх безпідставністю. Зокрема, зазначив, що відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058 встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років. Мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом та до Управління разом з заявою надано виписку з акта огляду в МСЕК, медичний висновком закладу охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги, довідка органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги, в яких дитина визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Отже визначальним є факт встановлення інвалідності дитині у відповідному віці до досягнення 6 років та факт виховання її (дитини-інваліда) матір`ю до цього віку. При розгляді документів не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки відсутня підстава видачі довідки та відсутнє посилання на наказ МОЗ про відповідність захворювання. До страхового стажу позивача не зараховано період догляду за дитиною інвалідом, згідно акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду складеного органами Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 2 від 25.11.2024 року, оскільки відсутній документ про підтвердження визнання дитини інвалідом в період з 11.10.1998 по 28.02.2002. Таким чином, надані позивачем документи не підтверджують факту визнання ОСОБА_2 , дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та в певній мірі ставить під сумнів факт виховання матір`ю до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань.

03 лютого 2025 року від представника позивача до суду надійшов відповідь на відзив відповідача 2, в якій наголошує на тому, що законодавчі норми не містять обов`язкової вимоги для призначення дострокової пенсії за віком як встановлення дитині інвалідності до досягнення 6-річного віку, а тільки умову виховання дитини до цього віку. Тому відповідачем протиправно не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року. Цей висновок підтверджує те, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала медичні покази для визнання її дитиною з інвалідністю до шестирічного віку. Актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.10.1998 по 28.02.2002 (до моменту здійснення позивачем підприємницької діяльності). Ці факти підтверджуються довідкою Середньоводянського старостинського округу Солотвинської селищної ради за № 460, 461 від 20.09.2024 року. Крім того, орган Пенсійного фонду України не наділений повноваженнями встановлювати інвалідність, а тому не може робити висновок про сумнівність факту виховання матір`ю саме дитини-інваліда до 6-річного віку. Дана обставина підтверджується відповідними документами, а саме, довідкою ЛКК та висновком МСЕК, які додані до справи. Також, в рішенні № 63 від 25.12.2024 року відповідач не зазначає, яким саме наказом МОЗ не відповідає висновок ЛКК № 100, а навпаки при повторному зверненні позивача із заявою про призначення пенсії 11.12.2024 безпідставно просить надати висновок про час настання інвалідності (до заяви подається один документ: висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

04 лютого 2025 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позов в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, аргументуючи їх безпідставністю. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 10S8. Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. За принципом екстериторіальності вказана заява позивачки від 11.12.2024 року розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. За наслідками розгляду заяви та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області винесено рішення від 25.12.2024 № 463 та відмовлено позивачці в призначенні пенсії відповідно до Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 13 років 03 місяці 09 днів. Виходячи з вище наведених правових норм в їх сукупності, мати дитини - інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом та разом з заявою на призначення пенсії надано виписку з акта огляду в МСЕК, медичний висновком закладу охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги, довідка органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги, в яких дитина визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Отже визначальним є факт встановлення інвалідності дитині у відповідному віці до досягнення 6 (шести) років та факт виховання її (дитини-інваліда) матір`ю до цього віку. При розгляді документів Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області не взято до уваги висновок JIKK № 100 від 05.07.2024 року про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки відсутня підстава видачі довідки та відсутнє посилання на наказ МОЗ про відповідність захворювання. Позивачкою додана Виписка із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого (Форма № 027/0) від 06.03.2015 р. на ім`я ОСОБА_1 . Дана виписка не надавалась позивачкою до заяви на призначення пенсії, а отже не розглядалась територіальними органами Пенсійного фонду України. Виписка із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого (Форма № 027/0) від 06.03.2015 р. видана на ім`я ОСОБА_1 , що не відповідає свідоцтву про народження Серія НОМЕР_2 , а саме « ОСОБА_2 ». Також у висновку JIKK № 100 від 05.07.2024 року зазначена « ОСОБА_2 ». До страхового стажу позивачки не зараховано період догляду за дитиною інвалідом, згідно акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду складеного органами Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 2 від 25.11.2024 року, оскільки відсутній документ про підтвердження визнання дитини інвалідом в період з 11.10.1998 по 28.02.2002. Таким чином, надані позивачем документи не підтверджують факту визнання ОСОБА_2 , дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та в певній мірі ставить під сумнів факт виховання матір`ю до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань.

17 лютого 2025 року від представника позивача до суду надійшов відповідь на відзив відповідача 1, в якій наголошує на тому, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком 11.12.2024 та 25.12.2024 ГУ ПФУ у Запорізькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідних документів, та відсутністю 15 років страхового стажу. Крім того визначальним є факт встановлення інвалідності дитини у відповідному віці до досягнення 6 років та факт виховання її матір`ю до цього віку. Не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки відсутня підстава видачі довідки та відсутнє посилання на наказ МОЗ при відповідність захворювання. Також зазначено, що до матеріалів справи надано виписку із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_1 , яка не відповідає свідоцтву про народження серії НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ) та не була надана позивачкою до заяви на призначення пенсії, отже не розглядалась органами ПФУ. Законодавчі норми не містять такої обов`язкової вимоги для призначення дострокової пенсії за віком як встановлення дитині інвалідності до досягнення 6-річного віку, а тільки умову виховання дитини до цього віку. Тому відповідачем протиправно не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року. Цей висновок підтверджує те, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала медичні покази для визнання її дитиною з інвалідністю до шестирічного віку. Відповідач не зазначає про відмову № 63 від 17.12.2024, в якій не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки відсутня підстава видачі довідки та відсутнє посилання на наказ МОЗ про відповідність захворювання. Про те, у цій відмові стаж по догляду за дитиною був врахований, а саме відповідно до наданих документів позивачкою страховий стаж складає 16 років 07 місяців 27 днів (необхідний стаж 15 років). Незважаючи на це, відповідач, все ж відмовив у призначенні пенсії позивачу. Про відмову від 17.12.2024 позивачу стало відомо з електронного кабінету позивача на порталі електронних послуг ПФУ. В рішенні № 63 від 25.12.2024 відповідач не зазначає, яким саме наказом МОЗ не відповідає висновок ЛКК № 100, а навпаки при повторному зверненні позивача із заявою про призначення пенсії 11.12.2024 безпідставно просить надати висновок про час настання інвалідності (до заяви подається один документ: висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності). Щодо виписки із медичної картки амбулаторного хворого, то дійсно по-батькові зазначено помилкова ОСОБА_3 , замість ОСОБА_4 , однак число місяць рік народження співпадає із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та висновку ЛКК № 100 від 05.07.2024. Ця виписка підтверджує, що дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіла з народження та мала вроджену патологію: катаракту, енцефалопатію.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 серпня 2024 року ОСОБА_5 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до управління пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надавши всі витребувані відповідачем документи. Не отримавши ніякої відповіді протягом місяця з моменту подачі заяви звернулася до управління пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатській області щодо надання інформації стосовно поданої заяви, де усно було повідомлено, що для призначення пенсії у ОСОБА_1 немає 15 років страхового стажу. Також, було повідомлено, що у стаж не враховано період догляду за дитиною з інвалідністю.

30 вересня 2024 року ОСОБА_1 було надіслано до ГУ ПФУ у Закарпатській області заяву, в якій просила складати акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною з інвалідністю ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 11.10.1998 по 28.02.2002 роки.

11 листопада 2024 року представником позивача надіслано адвокатський запит до ГУ ПФУ у Закарпатській області щодо надання інформацію про прийняте рішення за результатами розгляду заяви від 30.09.2024 року.

25 листопада 2024 року працівниками ГУ ПФУ у Закарпатській області на підставі заяви ОСОБА_1 було складено акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною з інвалідністю. Згідно цього акту, який складений в присутності депутата Солотвинської селищної ради сусіди підтвердили факт здійснення ОСОБА_1 догляду за дитиною з інвалідністю - ОСОБА_2 з 11.10.1998 до 28.02.2002 роки.

12 грудня 2024 року на адвокатський запит ГУ ПФУ у Закарпатській області 16.12.2024 року надано завірену копію вказаного акту.

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу обслуговування громадян № 5 Рахівський сервісний центр ГУ ПФУ у Закарпатській області із призначенням пенсії із врахуванням акту здійснення догляду від 25 листопада 2024 року. Згідно розписки-повідомлення від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 мала надати у строк до 10.03.2025 року документ про визначення дитини заявника інвалідом з дитинства, або дитиною-інвалідом (Висновок затверджений наказом МОЗ № 577 (про час настання інвалідності).

31 грудня 2024 року представником позивача надіслано адвокатський запит до ГУ ПФУ у Закарпатський області з вимогою надати інформацію про прийняте рішення за результатами розгляду заяви.

06 січня 2025 року ГУ ПФУ у Закарпатський області повідомлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначення пенсії, повідомлення про відмову в призначенні пенсії було відправлено їй поштою та щоб отримати рішення про відмову заявниці потрібно особисто звернутися до найближчого сервісного центру Пенсійного фонду України з паспортом та кодом.

09 січня 2025 року відділом обслуговування громадян № 5 Рахівський сервісний центр ГУ ПФУ у Закарпатській області на адвокатський запит надано вказану відмову. Рішенням про відмову у призначенні пенсії ГУ ГІФУ у Запорізькій області № 63 від 27.08.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсій у зв`язку з тим, що її стаж становить 13 років 3 місяці 09 днів, а згідно статті 115 Закону України № 1058 призначення пенсії за віком після досягнення 50 років наявність страхового стажу становить не менше 15 років.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії ГУ ГІФУ у Запорізькій області № 63 від 25.12.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсій у зв`язку з тим, що не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки відсутня підстава видачі довідки та відсутнє посилання на наказ МОЗ про відповідність захворювання. Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 13 років 03 місяці 09 днів при необхідності 15 років. До страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною інвалідом, згідно акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду складеного органами Пенсійного фонду України в Закарпатський області № 2 від 25.11.2024 року, оскільки відсутній документ про підтвердження визнання дитини інвалідом в період з 11.10.1998 по 28.02.2002 року. Крім того, на порталі електронних послуг ПФУ у електронному кабінеті позивача наявна ще одна відмова за № 63 від 17.12.2024 року про яку ОСОБА_1 не було відомо. Згідно цієї відмови не взято до уваги висновок ЛКК № 100 від 05.07.2024 року про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки відсутня підстава видачі довідки та відсутнє посилання на наказ МОЗ про відповідність захворювання. Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 16 років 07 місяців 27 днів (необхідний стаж 15 років).

Вважаючи протиправною відмову органів Пенсійного фонду України призначити достроково пенсії за віком як матері інваліда з дитинства та зарахувати до її страхового стажу період з 11.10.1998 по 28.02.2002 року, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій з 01.01.2004 визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058).

Нормами ст. 115 Закону №1058 гарантовано право окремих категорій громадян на призначення дострокової пенсії за віком, до яких зокрема віднесено жінок, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерів осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі Закон №1788).

Спір в даній адміністративній справі виник з приводу відмови органу Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, мотивовану відсутністю в останньої необхідного страхового стажу.

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Страховим стажем в розумінні ст. 24 Закону №1058 є період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Нормами п. 9 ч. 1 ст. 11 Закону №1058 встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Вказане узгоджується з положеннями ст. 56 Закон №1788, норми якого регламентують види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Так, зокрема п. є) ч. 3 ст. 56 Закон №1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Отже, суд вважає, що пенсійним законодавством передбачено віднесення до страхового стажу особи періоду догляду за дитиною з інвалідністю. Разом з тим, з п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-ІV вбачається, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлюється лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 16 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Тому для призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок).

Абз. 11 п.п.5 п.2.1 Розділу ІІ Порядку передбачено, що при призначенні пенсії з певними особливостями, зокрема, згідно абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, до органу Пенсійного фонду подаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

Згідно п. 2.18 Порядку визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була визнана інвалідом з дитинства 16 березня 2015 року, що підтверджується копією витягу із акту огляду МСЕК №0142391 від 16.03.2015 року. Тому право на призначення дострокової пенсії ОСОБА_1 повинно підтверджуватися висновком лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Так, відповідно до долученої разом з поданою до органу Пенсійного фонду України заявою довідки ЛКК №100 від 05.07.2024 року, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку.

Відповідно до п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей - інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Факт здійснення ОСОБА_1 догляду за дитиною-інвалідом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 11.10.1998 по 28.02.2022 роки підтверджується довідкою, виданою Середньоводянським старостинським округом Солотвинською селищною ради Тячівського району Закарпатської області №460 та 461 від 20 вересня 2024 року, що були подані на вимогу органів ПФУ.

Свою відмову зарахувати спірний період до страхового стажу позивача органи Пенсійного фонду України мотивують не наданням заявницею доказів перебування дитини ОСОБА_2 на інвалідності у період з 11.10.1998 по 28.02.2022 р. (до досягнення 16 років). Однак суд вважає таку аргументацію суб`єкта владних повноважень протиправною з огляду на те, що визначальною умовою для реалізації положень п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV є належне документальне підтвердження існування медичних показань для визнання такої дитини дитиною-інвалідом до досягнення нею шестирічного віку, а не факт встановлення інвалідності до шестирічного віку.

Вказаний висновок узгоджується також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 15.05.2019 р. у справі №330/2181/16-а, та Верховного Суду України в постанові від 27.05.2014 р. у справі №21-133а14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала органу Пенсійного фонду України довідку ЛКК №100 від 05.07.2024 року, в якій підтвердженого те, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_1 подала всі передбачені пенсійним законодавством документи для підтвердження права на призначення дострокової пенсії згідно абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV та зарахування до її страхового стажу періоду догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а тому відмова органів Пенсійного фонду є протиправною.

Отже, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області №63 від 25.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, зарахувати період догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 11.10.1998 по 28.02.2002 року до страхового стажу ОСОБА_6 .

Згідно законодавства України непрацюючі працездатні особи (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники), які фактично доглядають за дитиною - інвалідом (до 16 років), інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку мають право зарахувати до страхового стажу період догляду на вказаною категорією громадян.

До 1 січня 2005 року час догляду зараховується на підставі акту обстеження фактичних обставин (складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей ЖЕКів або інших органів за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, або шляхом опитування осіб, за якими доглядають, та їхніх сусідів, інших даних), а також документів, які підтверджують перебування на інвалідності (виписка з акта огляду МСЕК, довідка одержувача допомоги з органів соціального захисту населення) та документів, які підтверджують вік (свідоцтво про народження або паспорт).

З 1 січня 2005 року такий стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду (дані СПОВ), за умови отримання допомоги (компенсації) в органах соціального захисту населення по догляду за інвалідом І групи, дитиною - інвалідом та престарілим.

Отже, періоди догляду за вищевказаними особами зараховуються до страхового стажу з 01.01.2005 року за даними персоніфікованого обліку, а до 01.01.2005 року - в разі підтвердження факту здійснення догляду та документів, які підтверджують вік та перебування на інвалідності зазначеної категорії громадян.

Факт здійснення ОСОБА_1 догляду за дитиною з інвалідністю підтверджується актом обстеження та висновком МСЕК про встановлення групи інвалідності, висновком ЛКК, також ОСОБА_1 здійснюючи догляд не працювала в цей період (відсутня трудова книжка) та не підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, дитина ОСОБА_1 згідно висновку МСЕК має статус «інвалід з дитинства».

Згідно п. 9 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Ця норма набрала чинності з 1 січня 2005 року.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До 1 січня 2005 року час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством. У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що час догляду за дитиною-інвалідом, яка за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2005 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акту фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 1 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за дитиною-інвалідом в управлінні праці та соціального захисту населення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 18.07.2018 у справі № 348/919/17 (адміністративне провадження № К/9901 /2126/18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Отже, вказаний період догляду ОСОБА_1 за дитиною з інвалідністю повинен підтверджуватись актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду. Однак, відповідачем не було взято до уваги акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду та інші документи, які були надані до пенсійної справи.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

В силу вимог статті 139 КАС України судові витрати понесені позивачем при сплаті судового збору підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, оскільки він приймав оскаржуване рішення.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 63 від 25.12.2024 року про відмову у призначення пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати період догляду за дитиною з інвалідністю з 11.10.1998 по 28.02.2002 року до страхового стажу та призначити пенсію з моменту звернення із заявою, а саме з 11.12.2024 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець