Справа № 2а-4082/10/0970
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" грудня 2010 р. Справа № 2a-4082/10/0970
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Боброва Ю.О.
за участю секретаря Дмитрашко О.М.
представник позивача Воришко Я.Я.
представник відповідача Гайдей В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості в сумі 5516,27 грн., -
18.11.2010 року Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську (далі позивач) звернулася з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення за рахунок активів фізичної особи-підприємця податкового боргу в сумі 5516,27 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який 19.01.2006 року зареєстрований виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як приватний підприємець та 03.05.2007 року ДПІ в м. Івано-Франківську взятий на облік платником податку на додану вартість в порушення вимог статті 67 Конституції України, статті 9 Закону України «Про систему оподаткування`підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами`допустив заборгованість зі сплати податку на додану вартість в сумі 5516,27 грн.
Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечила та пояснила суду, що ОСОБА_1 підприємницьку діяльність не здійснював, оскільки, 01.02.2006 року вибув за межі України й з цього часу проживає в США. На територію України приїздить рідко. Разом з тим, він у січні 2006 року залишив генеральне доручення своєму рідному братові ОСОБА_2 , який, крім іншого, мав право реєструвати його як фізичну особу-підприємця та від його імені займатися підприємницькою діяльністю. Однак, той підприємницькою діяльністю не займався, а на початку 2008 року захворів на рак і в січні 2009 року помер. Про те, що відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець йому відомо не було. Саме через те він не подавав звітність щодо податку на додану вартість. Враховуючи цей факт, а також те, що з моменту смерті його довірителя, ОСОБА_2 , тобто, з січня 2009 року пройшло більше півроку, вважає, що строк звернення органів податкової інспекції до суду минув, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, встановив наступне.
Допитана в якості свідка по даній адміністративній справі ОСОБА_3 , показала суду, що її син ОСОБА_1 в січні 2006 року зареєструвався як фізична особа-підприємець. Разом з тим, підприємницькою діяльністю реально не займався, а зареєструвався для того, щоб цю діяльність здійснював його брат ОСОБА_2 . Для цього він перед виїздом за кордон виписав на ім`я ОСОБА_4 доручення. За кордон ОСОБА_5 вибув на початку лютого 2006 року. Володимир також реально не займався підприємницькою діяльністю так як в січні-лютому 2007 року захворів на рак, тривалий час лікувався і в січні 2008 року помер. За період з лютого 2006 року і дотепер ОСОБА_5 лише кілька разів приїздив на Україну і то не нетривалий час. Про те, що ОСОБА_4 не подавав звітність з податку на додану вартість йому відомо не було, оскільки він не знав, що брат зареєстрував його як платника податку на додану вартість. Документи, які надходили з податкової отримувала вона особисто, ОСОБА_5 про їх надходження дізнався, коли влітку прибув на Україну. Він одразу пішов в податкову інспекцію міста Івано-Франківська, щоб прояснити ситуацію та вирішити питання про закриття підприємницької діяльності. Після цього податківцями був складений акт щодо неподання податкових декларації з податку на додану вартість.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 19.01.2006 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради зареєстрований як фізична особа-підприємець та 20.01.2006 року ДПІ в м. Івано-Франківську взятий на облік як платник податків.
Згідно довіреності від 30.01.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Т.А. та зареєстрованої в реєстрі за № 40 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, крім іншого, з будь-яких питань, які стосуються його підприємницької діяльності, в тому числі, здавати документальні звіти.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 38 років.
Довідкою Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 08.12.2010 року за № 1461 підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але тимчасово не проживає.
Згідно «дата-штампів» прикордонного контролю Державної прикордонної служби України, проставлених в закордонному паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , він вибув за межі України 01.02.2006 року, повернувся на територію України 31.07.2007 року; вибув 02.10.2007 року, повернувся 07.07.2008 року.
Таким чином, під час реєстрації ОСОБА_1 в ДПІ м. Івано-Франківська як платника податку на додану вартість він перебував за кордоном.
Відповідно до вимог частини 1 стаття 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами`від 21.12.2000 року № 2181-III установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів).
Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 вказаного Закону, активи платників податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов`язань виключно за рішенням суду.
Активами платника податків в розумінні підпункту 1.7 статті 1 Закону № 2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній особі за правом власності або повного господарського відання.
Податкове зобов`язання - це зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів та державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим Законом або іншими законами України.
Податковий борг податкове зобов`язання з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.
Відповідно до вимог підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону № 2181 платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації.
Відповідно до вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 2181 податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно пункту 4.2 Закону № 2181, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.
В підпункті 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону зазначено, що платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.
Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_1 зареєстрував 03.05.2007 року в ДПІ міста Івано-Франківська платником податку на додану вартість його брат ОСОБА_2 , коли той перебував за межами України на підставі його доручення. ОСОБА_2 фактично підприємницьку діяльність не здійснював та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Згідно вимог частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивачем не доведено на кого саме: ОСОБА_1 , чи ОСОБА_2 (згідно доручення від 30.01.2006 року) покладався обов`язок подавати звіти з податку на додану вартість до ДПІ в м. Івано-Франківську.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги безпідставні, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
В задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Бобров Ю.О.

Постанова в повному обсязі складена 30.12.2010 року.