Справа № 336/7493/25
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/101/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участі секретаря судового засідання Сетпливої Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Штенгелов О.В. в інтересах позивача через підсистему модулів «Електронний суд» 08.08.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом, просить скасувати постанову №1168 від 29.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 29.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №1168 від 29.07.2025 у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до даної постанови 03.07.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив. Повістка була направлена рекомендованим листом з повідомленням. Представник позивача зазначає, що відправлення було здійснено з поштового відділення у м.Києві, натомість в протоколі вказано, що повістка направлялась з поштового відділення у м.Хмельницькому. Протокол не містить доказів обізнаності ОСОБА_1 про направлення йому поштового відправлення, як і не містить доказів сповіщення останнього про поштове відправлення. Крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій з 2015 року, з 2018 року є інвалідом війни, після звільнення з лав ЗСУ взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , 28.04.2025 пройшов ВЛК та оновив дані, а отже передбачених законом підстав виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 немає. Оскільки в матеріалах справи повістка відсутня мета виклику ОСОБА_1 невідома. Представник позивача вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Запоріжжя Мухін Д.О. виніс постанову №1168 від 29.07.2025 за відсутності факту правопорушення та у порушення вимог КУпАП.

Посилаючись на викладене, представник позивача вважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 13.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвала була направлена в електронний кабінет відповідача та доставлена йому 14.08.2025, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позовних вимог до суду не направив. Копія позовної заяви з додатками до неї була направлена представником позивача в електронний кабінет відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить квитанція №4183119, час доставки 07.08.2025 16:52, що свідчить про обізнаність останнього про предмет спору та про справу, що розглядається.

За відсутності відзиву, суд застосовує наслідки ст.175 КАС України та розглядає справу за наявними матеріалами справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення судової повістки в електронний кабінет. Будь-яких клопотань чи заяв від представника відповідача не надходило.

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як врегульовано ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п.3 ч.3 ст.286 КАС України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Нормою ст.280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.05.2024 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , військово-лікарську комісію пройшов 28.04.2025, має статус учасника бойових дій, є інвалідом 3ї групи, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+».

24.07.2025 відносно ОСОБА_1 складений протокол №1168 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 23.06.2025 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу реєстрації військовозобов`язаного ОСОБА_1 направлено електронну повістку №4091687 про необхідність з`явитись 03.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою визначення його на особливий період. 03.07.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився про причини неявки не повідомив. Таким чином, ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» вимоги Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В зазначеному протоколі ОСОБА_1 пояснив, що «повістку не отримував, про виклик не знав».

29.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Запоріжжі підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №1168 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Підставами винесення цієї постанови є те, що ОСОБА_1 проігнорував отримання поштового відправлення, у якому йому була надіслана повістка та у час, зазначений у повістці не прибув. Також, в постанові є посилання на норми законодавства, які порушив ОСОБА_1 , однак не зазначено, з якою саме метою він викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з нормою статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел). Належних та допустимих доказів як на користь наявності об?єктивної сторони правопорушення, так і суб?єктивної сторони у діях позивача, зокрема, форми вини, матеріали справи не містять.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Натомість, будь-яких належних і допустимих доказів, які б надали суду підстави для висновків про обґрунтованість оскаржуваної постанови, стороною відповідача не надано. Зокрема, суду не надано доказів направлення на адресу позивача повістки та доказів, що він проігнорував її отримання.

Частинами 1-4 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. На переконання суду, у відповідача було достатньо часу для подання відповідних доказів на користь правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи вказані норми адміністративного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності та обґрунтованості свого рішення, зокрема, події адміністративного правопорушення та наявності його складу у діях позивача. Проте, у даній справі вказаний обов`язок не дотриманий.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, згідно з переліком ст. 251 КУпАП, що свідчили б про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або які б свідчили про те, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи здійснено заходи щодо збирання та оцінки цих доказів у встановленому законодавством порядку, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За наведених обставин суд вважає, що відповідач не надав до суду належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, провадження №К/9901/15804/18).

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а отже, про необхідність їх задоволення.

Відповідно до положень ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 484,48 гривень підлягає компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача шляхом стягнення зазначеної суми.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241 - 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №1168 від 29.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя П.Л. Коваленко