Справа № 320/42035/25
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Стір» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Стір» про стягнення податкового боргу у розмірі 1 001 220,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року заяву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві повернуто.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів.

Пунктом 5 частини 1 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Відповідно до частини 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити:

1) найменування адміністративного суду;

2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника;

3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті;

4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника;

5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються;

6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Водночас, відповідно до пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Виходячи з аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України та Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент подачі даної заяви) можна дійти висновку, що законодавець відрізняє обставини та підстави для стягнення коштів за податковим боргом та для звернення до суду із відповідною заявою.

Тобто, обставиною, що зумовили дане звернення до суду, є встановлений контролюючим органом юридичний факт (дія чи бездіяльність платника податку).

Із заяви Головного управління Державної податкової служби у м. Києві вбачається, що підставою для його звернення є наявність у ТОВ «Агро Стір» податкового боргу у загальному розмірі 1 001 220,00 грн, який складається з податку на додану вартість

Надані податковим органом докази свідчать, що 04.07.2025 було направлено засобами поштового зв`язку ТОВ «Агро Стір» податкову вимогу від 03.07.2025 №0-2615.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Положеннями пунктів 42.1, 42.2 та 42.4 статті 42 Податкового кодексу України закріплено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Судом встановлено, що податкова вимога від 03.07.2025 не була отримана ТОВ «Агро Стір» від незалежних від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві причин.

Проте, 22.07.2025 до податкового органу повернулося поштове відправлення №209 з довідкою поштового відділення з відміткою про невручення адресату поштового відправлення з причини "за закінченням встановленого строку зберігання".

Таким чином, в даному випадку перебіг 30-денного строку, встановленого пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, розпочався з 00 год. 00 хв. 23.07.2025, а закінчився о 24 год. 00 хв. - 21.08.2025.

Враховуючи наведене, право на звернення до адміністративного суду із заявою в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України в Головного управління ДПС у м. Києві, виникло лише з 22.08.2025, з якого і починається перебіг 24 годин, протягом яких заява повинна бути подано до суду, згідно вимог статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, аналізуючи матеріали заяви з додатками та вищезазначені норми Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент подачі даної заяви), лише через 30 днів з дня направлення вимоги, у податкового органу виникло право на звернення до суду щодо стягнення суми податкового боргу (у тому числі і в порядку звернення до суду із заявою).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі №320/6263/20.

За таких умов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звернення до суду з даною заявою є передчасним.

Водночас, положеннями статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливих процесуальних рішень суду у разі звернення органу доходів і зборів із такою заявою, до виникнення відповідних правових підстав (обставин, що зумовлюють звернення до суду).

У свою чергу, частина 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві.

Отже, позов з вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, суб`єктом владних повноважень може бути подано до суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог, але не раніше закінчення шестимісячного строку для звернення до суду особи, якої стосується таке рішення, про який йдеться в частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У даному випадку заява подана у порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства, та обставиною, що зумовили дане звернення до суду, є встановлений контролюючим органом юридичний факт (дія чи бездіяльність платника податку), який настає з урахуванням пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, а саме, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Застосовуючи аналогію закону та враховуючи, що заява у порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України з вимогою про стягнення грошових коштів, суб`єктом владних повноважень може бути подано до суду не раніше закінчення строку для звернення до суду з такою заявою, відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, а тому вказана заява підлягає поверненню особі, яка її подала, на підставі пункту 8 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк