Справа № 460/4856/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/4856/24 пров. № А/857/25881/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року в справі № 460/4856/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Поліщук О.В.,

час ухвалення рішення 13 травня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 13 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.02.2024 № 90 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

зобов`язати відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком з 15.02.2024 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до його загального страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 17.11.1981.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 22.02.2024 № 90.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у Дубнівському культурно-освітньому училищі Міністерства культури УРСР з 01.09.1980 по 17.11.1981 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.02.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в даному судовому рішенні.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ у Київській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не належним відповідач за розглядуваним позовом, оскільки позивач звернувся до Управління ПФ України за місцем проживання, а скаржник лише визначений для розгляду питання за принципом екстериторіальності.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 15.02.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії направлено для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

22.02.2024 Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення № 90, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу. Так, за наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів пенсійним органом встановлено, що набутий ним страховий стаж становить 28 років 08 місяців 27 днів. Зокрема, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання за архівною довідкою від 15.09.2023 № 01-23/184 з 01.09.1980 по 17.11.1981, оскільки відсутні дата та номер наказу про відрахування. Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 30 років.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та вважаючи його протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Спірним у цій справі є питання наявності/відсутності підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 по 17.11.1981.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з вимогами статті 62 Закону № 1788-XII, статті 48 Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Як встановлено судом, для підтвердження періоду навчання у Дубнівському культурно-освітньому училищі Міністерства культури УРСР до заяви про призначення пенсії позивачем долучався диплом серії НОМЕР_1 , виданий 26.12.1984, за змістом якого ОСОБА_1 в 1980 році вступив у зазначений навчальний заклад, а в 1984 закінчив повний курс названого училища. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 26.12.1984 присвоєно кваліфікацію клубний працівник, керівник самодіяльності театрального колективу.

Відтак, зазначений документи чітко підтверджує період навчання позивача у названому навчальному закладі.

При цьому, матеріалами справи стверджується, що 18.11.1981 позивач був призваний для служби у Збройні Сили срср та звільнений з військової служби 04.02.1984.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток №2).

Так, наданим разом з заявою про призначення пенсії військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданим 15.11.1981, стверджується, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах срср в період з 18.11.1981 по 04.02.1984.

Зазначений період строкової військової служби зарахований відповідачами до загального страхового стажу позивача, що не заперечується ними за змістом заяв по суті спору.

Водночас, судом з`ясовано, що у зв`язку з призовом на строкову військову службу з навчального закладу та закінчення навчального закладу після звільнення з військової служби Пенсійними органами вимагалось довідка про уточнення періоду навчання на денній формі навчання у вказаному закладі.

У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наявною у справі копією архівної довідки ВСП "Дубенський фаховий коледж культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету" від 15.09.2023 № 01-23/184 стверджується, що ОСОБА_1 дійсно навчався в Дубнівському культурно-освітньому училищі з 01.09.1980 (нак. № 172 від 22.08.1980 - про зарахування на ІІ спец. курс на базі 10 кл.) по спеціалізації "керівник самодіяльного театрального колективу" стаціонарної форми навчання. В архіві відсутній наказ про відрахування ОСОБА_1 до лав радянської армії. З 26.03.1984 ОСОБА_1 поновлений на навчанні у зв`язку з поверненням з рядів радянської армії (нак. № 66 від 26.03.1984). Відрахований з училища 29.12.1984 (наказ № 272) в зв`язку із закінченням повного курсу навчання стаціонарної форми навчання.

На підставі вказаної довідки, як слідує з наявного у справі розрахунку страхового стажу, відповідач-1 зарахував лише період навчання з 26.03.1984 до 29.12.1984 до загального страхового стажу як період навчання на денній формі навчання в училищі.

Проте, суд зауважує, що в сукупності наданих позивачем пенсійним органам документів стверджується наступне:

в період з 01.09.1980 по 17.11.1981 позивач навчався на денній формі навчання в Дубнівському культурно-освітньому училищі Міністерства культури УРСР;

в період з 18.11.1981 по 04.02.1984 позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах срср;

в період з 26.03.1984 по 26.12.1984 позивач продовжив навчання на денній формі навчання в Дубнівському культурно-освітньому училищі Міністерства культури УРСР.

На переконання суду першої інстанції, наданих позивачем документів в їх сукупності було цілком достатньо для формування у відповідача позитивного висновку щодо можливості зарахування періоду навчання з 01.09.1980 по 17.11.1981 на денній формі навчання (до призову на строкову військову службу) до загального страхового стажу позивача.

Колегія апеляційного суду зазначає, що першої правильно врахував вимоги пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Київській області, рішенням якого № 90 від 22.02.2024 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу.

Тож, дії зобов`язального характеру, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Київській області.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року в справі № 460/4856/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 08 жовтня 2025 року.