Справа № 260/4898/25
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/4898/25

Закарпатський окружний адміністративний суд складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі - відповідач), якою просить:

1.Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо неповернення позивачу грошових коштів у сумі 70000 грн;

2.Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити повернення грошових коштів у сумі 70000 грн. 3% річних та інфляційних витрат;

3.Стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 50000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує, що нею було внесено як заставу на депозитний рахунок № НОМЕР_1 Територіального управління в ГУ ДКСУ в Миколаївській області МФО 826013 в сумі 70000,00 грн згідно квитанції № від 16.07.2015 року за ОСОБА_2 по кримінальному провадженню по ухвалі Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.06.2015 року (справа№490/6110/15-к). У подальшому, грошові кошти як застава у сумі 70000,00 грн були звернуті в дохід держави 05.07.2016 року на підставі ухвали Бориславського районного суду Херсонської області по справі №647/2066/15-к.

Позивачка зазначає, що дане рішення, в тому числі з акцентуванням незаконності звернення стягнення застави, в подальшому було 13.03.2017 скасоване Апеляційним судом Херсонської області як незаконне судове рішення, було визнано що її права були порушені та судовим рішенням було поновлено її права. Відносно ОСОБА_2 було обрано інший запобіжний захід особисте зобов`язання. Позивач вважає, що дане судове рішення апеляційної інстанції було проігноровано ТУ ДСА, заставу не повернуто, а навпаки листом від 23.10.2017 №7/1-1553/17 було повідомлено, що ці кошти були звернуті в дохід держави

Окрім цього позивачка зазначила, що з приводу заподіяної їй шкоди у вигляді незаконного стягнення застави в дохід держави нею було подано позов, в результаті чого Верховний Суд сформулював правову позицію та постановою Верховного Суду від 12.03.2025 року у справі № 757/31820/19-ц було визначено, що застава підлягає поверненню, а також встановлено механізм такого повернення.

Позивачка зазначає, що 11.04.2025 року звернулася до Територіального управління ДСА України в Миколаївській області із заявою про повернення зазначених коштів.

Відповіддю ТУ ДСУ (лист № 7 1-975 25 від 13.05.2025 р.) вказує, що управління відмовляє у поверненні коштів, посилаючись на процедуру повернення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 11.01.2012 року, а також про надання судовою рішення в якому міститься рішення про повернення застави. Водночас, позивач вважає, що надала таке рішення, а саме - постанову Верховного Суду від 12.03.2025 року у справі № -ц в якому сформульовано правову позицію Про повернення застави, зокрема згідно Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2011 року № 787.

Ухвалою суду від 20 червня 2025 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаною позовною заявою та надано учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Вказану ухвалу отримано відповідачем в його електронному кабінеті 18.08.2025 року.

Відзиву від відповідача у встановлений судом строк не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Установлено, що 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ТУ ДСА України в Миколаївській області із заявою, в якій фактично просила повернути на її розрахунковий рахунок кошти в сумі 70000 грн, внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області згідно ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30 червня 2015 року по справі №490/6110/15-к.

До заяви було додано постанову Верховного Суду від 12.03.2025 року по справі №757/31820/19-ц.

Листом за вих. № 7/1-975/25 від 13.05.2025 Територіальне управління ДСА України в Миколаївській області повідомило позивачці, що для повернення (перерахування) коштів як помилково зарахованих до державного бюджету в сумі 70 000,00 гри, внесених на депозитний рахунок як застава та звернуті територіальним управлінням в дохід держави 05.07.2016 року на підставі ухвали Бериславського районного суду Херсонської області по справі №647/2066/15-к, Вам необхідно надати засвідчену судом копію судового рішення (ухвали слідчого судді, суду, вироку суду), в якому міститься рішення про повернення застави заставодавцю та зазначено, що Порядком не передбачено стягнення 3% річних та інфляційних витрат за повернення (перерахування) помилково зарахованих до державного бюджету коштів.

Позивач, вважаючи, що такими діями відповідача порушено його права та законні інтереси, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням наведеного, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою вказаної статті КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 182 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 вказаної статті Кримінального процесуального кодексу України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України, визначає Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 р. № 27).

Відповідно до п. 2 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 р. № 27), надалі - Порядок, застава вноситься в національній грошовій одиниці на спеціальний рахунок територіального управління ДСА, яке здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, або апеляційного суду, який обрав такий запобіжний захід, відкритий в органах Казначейства в установленому законодавством порядку (далі - депозитний рахунок).

В силу приписів ч. 3 Порядку застава може бути внесена: підозрюваним, обвинуваченим або іншою особою, яка діє від його імені (далі - особа); заставодавцем - іншою фізичною чи юридичною особою, яка вносить кошти від свого імені.

Пунктом 7 Порядку визначено, що кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 8 Порядку, застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

- заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

- засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

- копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів.

Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

Аналіз наведених положень свідчить на користь висновку, що під час звернення особи чи заставодавця до територіального управління ДСА або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, із заявою про повернення коштів, внесених як застава, такою особою чи заставодавцем обов`язково подається судове рішення про повернення застави та документ, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

У контексті наведеного суд відмічає, що ухвалою Бериславський районний суд Херсонської області від 16.06.2016 року у справі № 647/2066/15-к (№ провадження 1-кп/647/15/2016) задоволено клопотання прокурора та звернуто в дохід Держави шляхом зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України внесені на депозитний рахунок №0573 територіального управління в ГУДКСУ в Миколаївській області МФО 826013 ОСОБА_1 за ОСОБА_2 по ухвалі Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.06.2015 року по справі №490/6110/15-к, за платіжним документом, а саме квитанцією № від 16.07.2015 року в розмірі 70 000, 00 гривень визначені ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаїв від 30.06.2015 року при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_2 .

Вказаною ухвалою також змінено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід з застави у розмірі 70000 гривень, на тримання під вартою терміном на шістдесят днів.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - не визначався.

Вказана ухвала набрала законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24.06.2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника Пасічніченка О.П. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Бериславський районний суд Херсонської області від 16.06.2016 року у справі № 647/2066/15-к.

Судом встановлено, що згідно відомостей ЄДРСР ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13 березня 2017 року по справі № 647/2066/15-к (провадження №11-кп/791/42/17) апеляційні скарги представника потерпілого адвоката Троянда О.В.. захисників Пасічніченка О.П., та Кобець О.О., в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року та ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасовано.

Призначено в кримінальному провадженні № 0000003 за обвинуваченням ОСОБА_2 новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 з « тримання під вартою» скасувати та обрати що нього запобіжний захід «домашній арешт», заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_2 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покладено на ОСОБА_2 на підставі п.п 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_3 , свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності); носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали встановити на 30 діб, тобто до 13.04.2017 року включно.

ОСОБА_2 звільнено з під варти із залу суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді апеляційної інстанції копію ухвали. Надіслати негайно копію ухвали учасникам процесу, які не були присутні в судовому засіданні.

При цьому суд констатує, що резолютивна частина ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 13 березня 2017 року по справі № 647/2066/15-к (провадження №11-кп/791/42/17) не містить рішення Апеляційного суду Херсонської області про повернення застави в розмірі 70000 грн.

Окрім цього, суд відхиляє доводи позивачки про надання нею судового рішення в якому міститься рішення про повернення застави, а саме - постанову Верховного Суду від 12.03.2025 року у справі № -ц, оскільки, як слідує зі змісту вказаної постанови згідно резолютивної частини касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року залишено без змін.

Отже, вказане рішення також не містить рішення про повернення застави в розмірі 70000,00 грн.

Варто зауважити, що відповідно до ухвали Бериславського районного суду Херсонської області від 16.06.2016 року у справі № 647/2066/15-к (№ провадження 1-кп/647/15/2016) задоволено клопотання прокурора та звернуто в дохід Держави шляхом зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України внесені на депозитний рахунок №0573 територіального управління в ГУДКСУ в Миколаївській області МФО 826013 ОСОБА_1 за ОСОБА_2 по ухвалі Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.06.2015 року по справі №490/6110/15-к, за платіжним документом, а саме квитанцією № від 16.07.2015 року в розмірі 70 000, 00 гривень визначені ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаїв від 30.06.2015 року при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_2 .

Згідно вказаного рішення, судом було зазначено, що відповідно до ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Систематичне порушення обвинуваченим покладених на нього слідчим суддею 30.06.2015 року обов`язків дає підстави для застосування до раніше обраного запобіжного заходу у вигляді застави заходів, передбачені п.п. 8,9 ст. 182 КПК України наслідків звернення застави в розмірі 70 000, 00 гривень внесеної ОСОБА_1 за ОСОБА_2 по ухвалі Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.06.2015 року по справі №490/6110/15-к, за платіжним документом, а саме квитанцією № від 16.07.2015 року в розмірі 70 000, 00 гривень в дохід держави, оскільки обвинувачений ОСОБА_2 порушив обраний щодо нього запобіжний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді застави.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відсутність у позивача на момент звернення до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області із заявою про повернення коштів, внесених як застава, ухвали суду з рішенням про повернення такої застави унеможливлює підготовку та подання відповідачем до органу Казначейства платіжного доручення про повернення коштів.

Суд погоджується із твердженням представника позивача про те, що відповідно до ч. 11 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, припинення дії застави як запобіжного заходу є підставою для повернення коштів, внесених як застава, заставодавцю, проте наголошує, що тільки у випадку, якщо застава, що не була звернена в дохід держави.

Окрім цього, суд зауважує, що рішення про повернення застави може бути прийнято лише судом, визначеним законом, шляхом постановлення ухвали, або вироку у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Таким чином, суд вважає, що у даному випадку відсутня бездіяльність дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо повернення позивачці коштів у розмірі 70000,00 грн, 3% річних та інфляційних витрат;

З огляду на зазначене, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позову до ТУ ДСА України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання повернути кошти, внесені як застава.

Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 50000 грн. є похідними та судом з матеріалів справи не встановлено підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди (будь-які докази відсутні), відтак вказана позовна вимога також не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області (54009, м.Миколаїв, вул.68Десантників, 2, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору