Справа № 340/7531/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7531/24

Головуючий суддя І інстанції Казанчук Г.П.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 в адміністративній справі №340/7531/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області №617/11-28-24-09 від 25.10.2024 р. про виключення з реєстру платників єдиного податку третьої групи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Кіровоградській вчинити дії щодо поновлення реєстрації Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку третьої групи, 5 відсотків від отриманого доходу - з 30 вересня 2024 року та включити його до реєстру платників єдиного податку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області №617/11-28-24-09 від 25.10.2024 року про виключення з реєстру платників єдиного податку третьої групи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління ДПС в Кіровоградській області відновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у реєстрі платників єдиного податку третьої групи з 25.10.2024 року. В задоволені решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фізичні особи підприємці, які обрали вищевказані КВЕД 2010 та надають електронні комунікаційні послуги не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 24.09.2018 року (надалі - позивач) здійснив державну реєстрацію як фізичної особи підприємця за видом економічної діяльності згідно коду 61.10 (діяльність у сфері проводового електрозв`язку).

Свідоцтвом платника єдиного податку № 784128 визначено, що ФОП ОСОБА_1 з 27.09.2018 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка податку 5% (а.с.14 зв).

ФОП ОСОБА_1 згідно Повідомлення про внесення до реєстру операторів, провайдерів від №02-6949/111 від 24.10.2018 року внесено до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, вид діяльності надання послуг доступу до Інтернету (а.с.15 зв).

Листом ГУ ДПС у Кіровоградській області №1521/12/11-28-24-09 від 31.07.2024 року витребувано інформацію щодо правових підстав перебування на спрощеній системі оподаткування (а.с.17).

Листом від 24.09.2024 року ФОП ОСОБА_1 надана відповідь на лист ГУ ДПС у Кіровоградській області (а.с.18 зв - 19).

ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено камеральну перевірку, за результатом якої складений акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування №13943/11-28-24-09 від 26.09.2024 року (надалі акт перевірки, а.с.19 зв-20). В акті вказано про невідповідність виду діяльності платника податків спрощеній системі оподаткування, в частині порушення абз.5 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 ПК України.

Не погоджуючись з результатами перевірки, платником податків подано заперечення на вище вказаний Акт перевірки за вих. №2024-10/01 від 16.10.2024 року в яких викладено доводи щодо неправомірності висновків податкового інспектора з приводу невідповідності виду діяльності платника податків спрощеній системі оподаткування.

За результатами розгляду заперечення відповідачем було направлено відповідь за вих. №11183/6/11-28-24-01-12 від 31.10.2024 року, якою відмовлено в задоволенні заперечень платника податків (а.с.22-24).

Рішенням ГУ ДПС у Кіровоградській області №617/11-28-24-09 від 25.10.2024 року було виключено з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Підставою для прийняття наведеного рішення відповідачем було визначено здійснення позивачем видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання відповідно до п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення прийнято податковим органом за результатами камеральної перевірки, предметом якої не може бути дослідження обставин правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування. Вказано, що висновки відповідача про здійснення позивачем заборонених видів діяльності, передбачених пп.291.5.2 п.291.5 ст.291 ПК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, що свідчить про відсутність підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку позивача та відповідно про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні».

Згідно п.п. 76.1, 76.2 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових приписів видно, що камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Чинним податковим законодавством визначений вичерпний перелік підстав та видів перевірок, які мають право призначати та проводити контролюючі органи, в розумінні ст.19 Конституції України.

Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування, оскільки останні перебувають поза межами цієї перевірки.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем під час проведення камеральної перевірки позивача було досліджено правомірність перебування платника єдиного податку першої-третьої груп на спрощеній системі, не здійснюючи перевірку даних податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за півріччя 2024, подану 01.10.2024 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведена обставина дає підстави вважати, що перевірку проведено з підстав, не передбачених ст.75 ПК України, а саме, щодо правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

Також, відповідно до акту камеральної перевірки, на підставі якої було прийнято спірне рішення, її проведено на підставі п.299.11 ст.299 ПК України, а саме проведено перевірку щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування.

Водночас, такий предмет перевірки не передбачений при визначенні змісту проведення камеральної перевірки, визначеного у ст.75 ПК України.

Отже, податковий орган під час проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено акт та в подальшому прийнято спірне рішення, з`ясував питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення такого виду податкової перевірки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що інформація, яка зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку саме за результатом проведення камеральної перевірки.

Отже, встановлені судом обставини щодо протиправності проведення відповідачем камеральної перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване рішення, є достатніми для висновку про протиправність останнього.

Щодо інкримінованих позивачу порушень приписів законодавства, на підставі яких було прийнято спірне рішення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що на виконання вимог ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.01.2025, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, надана інформація, що позивач, як оператор (провайдер телекомунікацій) відповідно до відомостей реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій з видом діяльності IA.S2 Послуга доступу до мережі Інтернет (Послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується. У тому числі послуга широкосмугового доступу до мережі із використанням мережі фіксованого зв`язку; власної мережі; на території) (а.с.109).

Згідно з приписами підпункту 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених дією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп визначені пунктом 291.5 статті 291 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Провайдер телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку.

Згідно із статті 38 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій мають право на: 1) здійснення діяльності у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; 3) отримання номерного ресурсу; 4) планування та розвиток власних мереж; 5) установлення тарифів на телекомунікаційні послуги, що ними надаються, крім тих послуг, тарифи на які регулюються державою відповідно до цього Закону; 6) присвоєння телефонних номерів споживачам у межах виділеного оператору номерного ресурсу та задіяння персональних номерів у порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 7) з`єднання телекомунікаційних мереж, що знаходяться в його власності або користуванні, з телекомунікаційними мережами, що знаходяться у власності або користуванні інших операторів, відповідно до цього Закону; 8) скорочення переліку або припинення надання телекомунікаційних послуг споживачам, які порушують правила надання і отримання телекомунікаційних послуг, або на відключення кінцевого обладнання споживача, якщо воно не має виданого в установленому законодавством порядку документа, про підтвердження відповідності вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій, у порядку, визначеному цими правилами; 9) відключення на підставі рішення суду кінцевого обладнання, якщо воно використовується абонентом для вчинення протиправних дій або дій, що загрожують інтересам державної безпеки; 10) зупинення діяльності у сфері телекомунікацій відповідно до цього Закону і в порядку, встановленому ЦОВЗ та узгодженому з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 11) установлення телекомунікаційного обладнання в приміщеннях, що належать їм: на правах найму, з дозволу власника приміщення; 12) інші права, передбачені законодавством України та договорами про надання телекомунікаційних послуг.

Провайдер телекомунікацій користується правами, передбаченими частиною першою цієї статті, за винятком прав, передбачених пунктами 3, 6, 7 частини першої цієї статті, а також має право на підключення технічних засобів до телекомунікаційної мережі оператора відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про телекомунікації» право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій суб`єкт господарювання набуває шляхом подання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій.

Здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без подання повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій забороняється.

Суб`єкт господарювання під час провадження діяльності у сфері телекомунікацій зобов`язаний виконувати передбачені Законом, Правилами здійснення діяльності у сфері телекомунікацій (рішення НКРЗІ № 541 від 19.11.2019р.) та іншими нормативно-правовими актами у сфері телекомунікацій обов`язки оператора, провайдера телекомунікацій.

Діяльність у сфері телекомунікацій, що передбачає використання обмеженого (радіочастотного та/або номерного) ресурсу, здійснюється після отримання відповідних ліцензії та/або дозволу (ліцензій та/або дозволів), необхідність отримання яких визначена законом.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що діяльність у сфері телекомунікацій, зокрема надання послуг з доступу до Інтернету, може здійснюватися оператором телекомунікацій, який внесений до реєстру операторів телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку.

Так, вичерпний перелік видів діяльності, визначений у абзаці 8 пп.295.1 ст. 295 ПК України стосується таким видів діяльності:

- діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності);

- діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку…;

- діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку…;

- діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Вказаний перелік є вичерпним, і будь-якому розширенню не підлягає.

За позицією відповідача, позивач не має права перебувати на спрощеній системі оподаткування, оскільки здійснює діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. Натомість, позивач спростовує такі доводи, вказує, що надає лише послуги доступу до мережі інтернету.

При цьому, суд вірно звернув увагу, що норма статті 295 ПК України не містить дефініцій щодо заборони перебування на спрощеній системи оподаткування за видами КВЕД.

Вид економічної діяльності позивача є (КВЕД-2010) 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» визначений останнім при здійсненні реєстрації господарської діяльності не впливає за можливість чи то на заборону перебування на спрощеній системі оподаткування.

З матеріалів справи видно, що на запит Асоціації правовласників та постачальників контенту № 836 від 03.03.2020 року щодо застосування національного класифікатора ДК-009-2010 «Класифікація видів економічної діяльності» (КВЕД-2010), затвердженого наказом Держспоживслужби України № 457 від 11.10.2010р. (зі змінами), Державна служба статистики України повідомила про те, що КВЕД-2010 є аналогом Класифікації видів економічної діяльності Європейського Співтовариства NACE, і відповідає йому як за структурою так і за змістом категорій. Також проінформувала, що віднесення господарської діяльності до послуг, зазначених у ПК України, знаходиться поза межами повноважень органів державної статистики, визначених Законом України «Про державну статистику» та Положенням про Державну службу статистики України, затв. постановою КМ України № 481 від 23.09.2014р. При цьому, використання КВЕД-2010 не для статистичних потреб здійснюють самі користувачі за власними правилами.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку прийнято рішення від 0304.2024 року №170 ''Про надання офіційного узагальненого роз`яснення послуг'' у якому наведено орієнтовний перелік, який максимально відповідає видам діяльності, зазначеним у пп.8 пп.291.5.1 п.291 ст.291 ПК України, яким відповідає послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації Код послуги - ІС.S1.

Водночас, з матеріалів справи видно, що позивач надає послугу доступу до мережі Інтернет за кодом ІА.S1, тобто відмінною, ніж наведено у роз`ясненні НКЕК.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем у рамках камеральної перевірки, не доведено, що здійснювана позивачем діяльність віднесена до заборонених видів діяльності, передбачених пп.291.5.2 п.291.5 ст.291 ПК України. Вказане є самостійною обставиною для скасування спірного рішення.

Спірне рішення прийнято податковим органом за результатами камеральної перевірки, предметом якої не може бути дослідження обставин правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування; висновки відповідача про здійснення позивачем заборонених видів діяльності, передбачених пп.291.5.2 п.291.5 ст.291 ПК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, отже суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку позивача та відповідно про задоволення позовних вимог.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення ГУ ДПС в Кіровоградській області № 614/11-28-24-09 від 25.10.2024 року про виключення ФОП ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку є протиправним та підлягає скасуванню, та відповідно правомірним є зобов`язання Головне управління ДПС в Кіровоградській області відновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у реєстрі платників єдиного податку третьої групи з 25.10.2024 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 в адміністративній справі №340/7531/24 24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко