Справа № 140/8519/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8519/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області від 10.06.2025 №55 про відмову у призначенні пенсії за віком гр. ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу гр. ОСОБА_1 всі періоди роботи, вказані в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 26.05.2003 та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.06.2025 звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так як досяг відповідного пенсійного віку для призначення пенсії. Однак, ГУ ПФУ в Житомирській області рішенням від 10.06.2025 № 55 відмовило у призначенні пенсії по віку в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки від 26.05.2003 НОМЕР_1 , оскільки початок трудової діяльності передує даті заведення трудової книжки.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Житомирській області безпідставно не врахувало вказані періоди його роботи до трудового стажу. Посилаючись на норми чинного законодавства позивач вважає, що дані періоди роботи повинні бути зараховані йому до страхового стажу. З врахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі; її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що за поданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж особи становить 19 років 04 місяці 29 днів, для визначення права згідно п.3-1 розділу XV Закону №1058 становить 21 рік 4 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до дублікату трудової книжки від 26.05.2003 НОМЕР_1 , оскільки записи про роботу проведено до дати видачі трудової книжки та не підтверджено первинними документами. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб зараховані всі періоди трудової діяльності. Особа матиме право на пенсійну виплату з 16.11.2029, або при набутті необхідного страхового стажу. Отже, вважає дії Управління є правомірними та вмотивованими, і просить залишити позов без задоволення.

Представник відповідача-2 позовні вимоги також не підтримав. Вважає, що ГУ ПФУ в Житомирській області 10.06.2025 законно та обґрунтовано прийнято рішення №55 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

02.09.2025 та 05.09.2025 позивач подав відповіді на відзив, в яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.06.2025 звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії.

10.06.2025 ГУ ПФУ в Житомирській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача, рішенням № 55 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по віку в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а. с.35).

У рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки від 26.05.2003 НОМЕР_1 , оскільки початок трудової діяльності передує даті заведення трудової книжки. Вказує на те, що за поданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж особи становить 19 років 04 місяці 29 днів, для визначення права згідно п.3-1 розділу XV Закону №1058 становить 21 рік 4 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Тобто першочерговим документом за яким здійснюється обрахунок страхового стажу є трудова книжка особи.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки від 26.05.2003 НОМЕР_1 , оскільки початок трудової діяльності позивача передує даті заведення трудової книжки.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в межах спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що відповідні записи у трудовій книжці відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція №58).

Згідно пункту 5 Інструкції №58, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

26.05.2003 за заявою позивача ТзОВ «Аудиторська фірма «Баланс» ОСОБА_1 було видано дублікат трудової книжки НОМЕР_1 , про що зазначено в правому верхньому кутку першої сторінки.

Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_1 від 26.05.2003 (Дублікат), оформлену на ОСОБА_1 , з якої слідує, що трудова діяльність позивача розпочалась із 15.08.1988 і тривала до 02.11.2005 (а. с.16-21).

Разом зтим, на підтвердження своєї трудової діяльності, позивачем було також додано низку документів, які підтверджують періоди його роботи, які не зазначені у трудовій книжці, а саме: довідка про проходження військової служби з 03.05.1983 по 31.05.1985 (а. с. 22), довідка ПАТ «СКФ Україна» про те, що позивач дійсно працював на підприємстві з 30.06.1986 по 18.07.1988 (а. с.23), довідка ГУ ДПС у Волинській області про період роботи з 03.11.2005 (а. с. 32).

Отже, саме у зв`язку з виданим позивачу дублікатом трудової книжки НОМЕР_1 , дата її заповнення 26.05.2003, що логічно передує початку трудової діяльності ОСОБА_1 .

Вказані записи викладені в хронологічному порядку, є чіткими та скріплені печатками, під записом про звільнення.

Дані періоди не зараховані до страхового стажу, оскільки початок трудової діяльності передує даті заведення трудової книжки.

Такий мотив рішення про відмову у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки відповідні записи у трудовій книжці завірені печатками підприємств та підписами відповідальної особи.

Відповідач вірно зазначив про те, що дата трудової діяльності передує даті заповнення трудової книжки. Однак, виявлена відповідачем невідповідність не свідчить про недійсність записів, оскільки, як вбачається з трудової книжки позивача, доданих довідок та наказів, у них містяться записи про прийом та звільнення з робіт, записи зроблені в хронологічному порядку, та завірені печатками з підписами відповідальних осіб, що свідчить про періоди роботи ОСОБА_1 в даних організаціях.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки позивача, а також твердження відповідача щодо того, що дата трудової діяльності передує даті заповнення трудової книжки, не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу його роботи.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, не містить жодних норм, які б вказували, що датою видачі чи заповнення роботодавцем дублікату трудової книжки має бути дата початку трудової діяльності.

За таких обставин, початок трудової діяльності може передувати даті заведення трудової книжки, а видача дублікату трудової книжки НОМЕР_1 з датою заповнення 26.05.2003, не є порушенням.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

До того ж, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Тож наявність недоліків в оформленні трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає па дотримання/недотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, та підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при їх заповненні.

Отже, дублікат трудової книжки НОМЕР_1 (а. с.16-21) та надані суду довідки на підтвердження трудової діяльності (а. с. 22-32) підтверджують стаж роботи позивача у вказані в ній періоди, які мають бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що дублікат трудової книжки НОМЕР_1 (а. с.16-21) та надані суду довідки на підтвердження трудової діяльності (а. с.22-32) підтверджують стаж роботи позивача у вказані в ній періоди, які мають бути зараховані до його страхового стажу.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення від 10.06.2025 №55, яким ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу всі періоди роботи, вказані в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 26.05.2003 та прийняти відповідне рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Відповідно до абз. 14 п.4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

З зазначеного вбачається, що заява та документи для призначення, перерахунку пенсії можуть бути подані в будь-якому сервісному центрі, що здійснює обслуговування громадян, незалежно від місця проживання особи. Разом з тим, розгляд документів та винесення рішення про призначення пенсії / відмову в призначенні пенсії здійснюється за принципом екстериторіальності шляхом автоматизованого розподілу до структурного підрозділу органу, що призначає пенсію. Відповідно до принципу екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком опрацьовувалась ГУ ПФУ в Житомирській області, яким було прийнято рішення від 10.06.2025 №55.

Тобто, ГУ ПФУ у Волинській області жодного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не приймалося, а тому права позивача на призначення та виплату пенсії ГУ ПФУ у Волинській області не були порушені.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23.

Оскільки, ГУ ПФУ у Волинській області право позивача на призначення та виплату пенсії за віком не порушувалось, підстави для зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи, вказані в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Враховуючи позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Тому, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи, вказані в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 26.05.2003, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Отже, в цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даною позовною заявою згідно із наявною у справі квитанцією від 25.07.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн, сплачений квитанцією від 25.07.2025.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, вулиця О.Ольжича, 7, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.06.2025 №55 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи, вказані в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А.Лозовський