Справа № 300/3293/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2025 р. справа № 300/3293/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, особа з інвалідністю, ОСОБА_1 ), звернулася в суд із адміністративним позовом до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (надалі по тексту також відповідач, ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", ДУ "УДНДІМСПІ МОЗ", Інститут, державна установа), в якому просить зобов`язати відповідача скасувати рішення прийняте щодо ОСОБА_1 , яким скасовано 2 групу інвалідності та відновити порушене право, шляхом встановлення 2 групи інвалідності загального захворювання без переогляду.
Підставою звернення до суду, на переконання позивача, є протиправні дії Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" щодо скасування наданої позивачу ІІ групу інвалідності, та встановлено ІІІ групу інвалідності про що винесено рішення, яке є протиправним.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при первинному огляді Івано-Франківською МСЕК ОСОБА_1 15.09.2022 відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ за №749961 встановлено ІІ групу інвалідності без переогляду, загальне захворювання. За доводами позивача, остання з травня 2022 є онкохворою особою, яка проходила курс хіміотерапії та такій у Прикарпатському клінічному онкологічному центрі Івано-Франківської обласної ради проведено дві операції щодо видалення грудної залози та повне видалення матки з придатками, видалення лімфовузлів, клінічний діагноз С50.5 злоякісне новоутворення Нижнього зовнішнього квадранта молочної залози. Інфільтруюча карцинома, з слизоутернням, некроз інвазія в судини (метастази).
На переконання ОСОБА_1 , відповідачем протиправно, всупереч встановлення ІІ групи інвалідності довічно, скасовано надану ІІ групу інвалідності та призначено ІІІ групу інвалідності. Про факт скасування ІІ групи інвалідності та призначення ІІІ групи інвалідності, за доводами позивача, остання дізналась при усному спілкуванні з працівниками Пенсійного фонду України. ОСОБА_1 17.03.2025 звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати відомості про причини та підстави переогляду встановленої ІІ групи інвалідності довічно без строку переогляду, а також здійснення такого переогляду без її участі. Разом з тим, відповіді на коментований запит позивач не отримала. З наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.26-27).
На виконання вимог ухвали суду від 16.05.2025, позивач у строк, встановлений судом, 23.05.2025 подала заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору (а.с.30-31).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.06.2025 відкрив провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (надалі по тексту також КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін додаткові письмові докази, необхідні для розгляду справи.
Судом ухвалою від 18.07.2025 витребувано в Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" копії письмових доказів та пояснень (а.с.37-38).
Ухвалою від 02.09.2025 витребувано в Центра оцінювання функціонального стану особи докази, необхідні для розгляду справи (а.с.44-45).
Також суд ухвалою від 02.09.2025 витребував в Міністерства охорони здоров`я України письмові докази та пояснення щодо обставин справи (а.с.46-47).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.09.2025 повторно (втретє) витребував в Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" копії письмових доказів та пояснень (а.с.96-97).
Також судом ухвалою від 15.09.2025 витребувано в Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації копії письмових доказів, зокрема, всю медико-експертну справу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), яка надіслана Державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" супровідним листом №4548/03-16 від 05.08.2025 (а.с.98-99).
З 01.01.2025 набули чинності положення Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 за №1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (надалі по тексту також Постанова №1338), якою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності. Абзацами 2 та 6 пункту 3 Постанови №1338 встановлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року. Перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи, за доводами відповідача, законно та в межах повноважень, визначених чинним законодавством, проведено аналіз документів медико-експертної справи позивач ОСОБА_1 на підтвердження законних підстав експертного рішення МСЕК щодо встановлення позивачу у 2022 році ІІ групи інвалідності, загальне захворювання, безстроково. За доводами відповідача, ступінь функціональних порушень позивача відповідає ІІІ групі інвалідності, загальне захворювання. Тобто, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі ОСОБА_1 , а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, не відповідають критеріям для визначення ІІ групи інвалідності згідно з чинним законодавством.
Також за доводами Інституту, підпунктом 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою №1338, встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних. Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. Відтак, участь особи передбачається лише у разі необхідності, якщо у експертної команди буде недостатньо тих медичних документів, що наявні в матеріалах медико-експертної справи або, якщо у експертної команди є сумніви щодо визначення групи інвалідності.
Відповідно до Постанови 1338 рішення медико-соціальних експертних комісій не мають абсолютного чи остаточного характеру, а підлягають перегляду у випадках, коли виникають обґрунтовані сумніви щодо їх законності, об`єктивності або відповідності фактичним обставинам справи. На переконання відповідача, спірний індивідуальний акт, а саме, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО, яким було скасоване попереднє рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, загальне захворювання, безстроково є обґрунтованим, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 витребувано в КНП "Надвірнянська центральна районна лікарня" Надвірнянської міської ради письмові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.132-133).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з 15.09.2022 встановлено ІІ (другу) групу інвалідності загальне захворювання без терміну переогляду згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №749961 (а.с.5).
Починаючи з 02.11.2022 позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи загальне захворювання, що засвідчується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.4).
Державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (Центральна МСЕК) 02.12.2024 складено Акт №27 огляду медико-соціальною експертною комісією позивача, форми 157/о, пунктами 30.4., 30.5., 30.6. якого визнано ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІІ (третьої) групи, загальне захворювання, без терміну переогляду (надалі по тексту також оскаржуване рішення, спірне рішення, Акт №27) (а.с.144).
Зі змісту коментованого Акту №27 слідує, що позивач 02.12.2024 оглянута заочно та за результатами огляду визнана особою з інвалідністю ІІІ групи.
Вважаючи протиправним рішення, яким скасовано 2 групу інвалідності без терміну переогляду, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду з метою захисту свого права на встановлення статусу особи з інвалідністю ІІ групи без терміну переогляду.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частини 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2015 за №2961-IV (надалі по тексту також - Закон №2961-IV).
За визначенням, наведеним в абзацах 4, 8 частини 1 статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 за №875-ХІІ (надалі по тексту також Закон №875-ХІІ) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону за №875-ХІІ (в редакції, чинній станом момент виникнення спірних правовідносин) інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку (частина 2 статті 6 Закону №875-ХІІ, в редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №490/9823/16-ц сформований висновок про те, що спір про оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених МСЕК, є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі №821/1524/17 медико-соціальна експертна комісія є суб`єктом владних повноважень лише у вертикальних відносинах з особами, стосовно яких прийняте відповідне рішення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразового продовжено та такий триває станом на час розгляду цієї адміністративної справи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року "Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів" (надалі по тексту також - Рішення РНБО від 22.10.2024), яке введено в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року за №732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора. Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктом "б" пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" від 19.12.2024 за №4170-IX (надалі по тексту також - Закон №4170-ІХ) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ІІ Закону №4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року (окрім зазначених пунктів).

Відповідно до абзацу 1-6 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4170-IX установлено, що особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності; документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є: видані до 31 грудня 2024 року органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування; особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності).

На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанови від 25 жовтня 2024 року за №1207 та 08 листопада 2024 року за №1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання медико-соціальної експертизи" від 03 грудня 2009 року за №1317.

Постанова Кабінету Міністрів України за №1317 від 03.12.2009 втратила чинність на підставі пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" за № 1338 від 15.11.2024.

Постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" за №1338 від 15.11.2024 набрала чинності з дня її опублікування, крім абзаців третього - шостого пункту 1, пунктів 7, 8 цієї постанови, які набрали чинності з 1 січня 2025 року.

Повертаючись до фактичних обставин справи, судом з`ясовано, що Державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (Центральна МСЕК) 02.12.2024 складено Акт №27 огляду медико-соціальною експертною комісією, форми 157/о, пунктами 30.4., 30.5., 30.6. якого визнано ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІІ (третьої) групи, загальне захворювання, без терміну переогляду (надалі по тексту також оскаржуване рішення, спірне рішення, Акт №27) (а.с.144).

Таким чином, станом на 02.12.2024 (дата проведення огляду ОСОБА_1 . Державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (Центральна МСЕК)) була чинною Постанова Кабінету Міністрів України "Питання медико-соціальної експертизи" від 03 грудня 2009 року за №1317.

Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року за №1317 (надалі по тексту також - Положення №1317) з урахуванням змін, внесених вказаними вище постановами Уряду України, МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 наказом МОЗ України від 26.10.2024 за №1809 "Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ" права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" з дати підписання наказу. Пунктом 2 цього Наказу затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ (надалі по тексту також - Положення №1809).

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення №1809 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ (надалі по тексту також - Комісія) утворюється Міністерством охорони здоров`я України. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил (абзац 10 пункту 13 Положення №1809).

Правові засади організації та діяльності Ради національної безпеки і оборони України, її склад, структуру, компетенцію і функції визначає Закон України "Про Раду національної безпеки і оборони України" від 5 березня 1998 року за №183/98-ВР (надалі по тексту також - Закон №183/98-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №183/98-ВР Рада національної безпеки і оборони України відповідно до Конституції України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Рада національної безпеки і оборони України керується у своїй діяльності Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України. Порядок функціонування Ради національної безпеки і оборони України встановлюється цим Законом (стаття 2 Закону №183/98-ВР). Прийняті рішення вводяться в дію указами Президента України. Рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.

Правові підстави реалізації здійснення переогляду відповідачем обґрунтовані виконанням заходів, з приводу яких отримані листи Служби безпеки України від 04.11.2024 за №14/1-6971 та Державного бюро розслідувань від 06.11.2024 за №10-2-02-01-27449.

Стосовно доводів відповідача про те, що відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою №1338 участь особи передбачається лише у разі необхідності, якщо у експертної команди буде недостатньо тих медичних документів, що наявні в матеріалах медико-експертної справи або, якщо у експертної команди є сумніви щодо визначення групи інвалідності, слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось судом, станом на 02.12.2024 (дата проведення огляду ОСОБА_1 . Державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (Центральна МСЕК)) була чинною Постанова Кабінету Міністрів України "Питання медико-соціальної експертизи" від 03 грудня 2009 року за №1317.

Відтак, покликання відповідача на підпункт 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою №1338, як на правову підставу не повідомлення ОСОБА_1 про проведення медико-соціальної експертизи, є безпідставними, оскільки у спірному випадку слід застосовувати положення Постанови №1317.

Так, відповідно до абзацу четвертого пункту 13 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1276 від 08.11.2024) Центральна МСЕК проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх.

Абзацом 10 пункту 13 Положення №1317, яке було чинним на час винесення спірного рішення (02.12.2024), визначено, що Центральна МСЕК на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу 4 пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил.

Отже, виходячи зі змісту наведених приписів, процедура перевірки обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення групи інвалідності передбачає здійснення Центральною МСЕК комплексних дій, спрямованих на встановлення правомірності та об`єктивності первинного висновку. Така перевірка включає не лише формальний перегляд чи оцінку рішень комісій, а передбачає всебічний аналіз сукупності медичних документів, що стали підставою для встановлення особі певної групи інвалідності, із урахуванням повноти проведеного обстеження, відповідності діагностичних висновків нормативно визначеним критеріям та дотримання встановленої процедури медико-соціальної експертизи.

Крім того, перевірка обґрунтованості рішення невід`ємно пов`язана з проведенням переогляду у формі повторної медико-соціальної експертизи стосовно конкретної особи, зазначеної у відповідному запиті, постанові чи ухвалі. Метою такого переогляду є отримання актуальної, об`єктивної та документально підтвердженої інформації про стан здоров`я особи та функціональні обмеження її життєдіяльності, що дозволяє Центральній МСЕК дати незалежну оцінку правильності раніше встановленої групи інвалідності, перевірити наявність або відсутність підстав для її зміни, підтвердження чи скасування.

Таким чином, суть перевірки полягає у поєднанні двох взаємопов`язаних етапів: аналітичного - який охоплює дослідження та оцінку первинних медичних матеріалів, і практичного - який реалізується через проведення безпосереднього медичного переогляду особи Центральною МСЕК. Лише за результатами сукупного аналізу цих даних комісія має правові та фактичні підстави для прийняття вмотивованого рішення щодо підтвердження, зміни або скасування раніше встановленої групи інвалідності.

Так, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії. При цьому, рішення про скасування попереднього рішення комісії приймається у разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи.

При цьому, відповідач не надав доказів повідомлення позивача про необхідність прибуття до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (яка здійснювала функції Центральної МСЕК) або будь-якого іншого профільного закладу охорони здоров`я для повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень з метою проведення медико-соціальної експертизи.

Матеріали адміністративної справи позбавлені доказів того, що ОСОБА_1 відмовилась від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або прибуття до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України".

Форма первинної облікової документації №157/о "Акт огляду медико-соціальною експертною комісією" та Інструкція щодо її заповнення затвердженні наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 за №577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за №1504/21816 "Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях", який втратив чинність з 01.01.2025 (надалі по тексту також Інструкція №577).

Відповідно до пункту 4 Інструкції №577 Форма №157/о заповнюється на кожного хворого, який оглядається у МСЕК.

За змістом пунктів 10-13 Інструкції №577 у пункті 4 Акту огляду МСЕК зазначається дата початку експертизи у МСЕК (відповідає реєстраційному номеру в журналі протоколів засідань МСЕК за поточний рік); пункті 5 зазначається дата огляду хворого МСЕК; у пункті 6 зазначається дата прийняття рішення МСЕК; у пункті 7 зазначається дата закінчення експертизи.

Пунктами 28-29 Інструкції №577 передбачено, що у підпунктах 28.1 - 28.5 пункту 28 Акту огляду МСЕК наводяться результати експертного огляду хворого у МСЕК, а у підпунктах 28.6.1 - 28.6.6 пункту 28 зазначаються дані об`єктивного обстеження хворого у МСЕК.

Згідно з пунктами 38 і 39 Інструкції №577 у пункті 33 Акту огляду МСЕК перераховуються всі документи, які були підставою для прийняття рішення МСЕК, вказуються назва установи, яка видала документ, дата і номер кожного документа, коротко викладається зміст тієї частини документа, яка стала основою для прийняття рішення про причину, час настання інвалідності, ступінь втрати працездатності тощо, у пункті 35 зазначається, обґрунтовано чи необґрунтовано направлено громадянина на МСЕК.

Пунктом 41 Інструкції №577 визначено, що пункт 36 Акту огляду МСЕК заповнюється обласними, центральними міськими МСЕК за результатами перевірок.

Відповідно до пункту 22 Положення №1317 рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, центральних міських комісій (у тому числі в разі проведення огляду у складних випадках) приймається більшістю голосів членів комісій.

Отже, Акт огляду МСЕК (форма 157/о) заповнюється за результатом огляду хворого, який здійснюється у МСЕК, та повинен містити усі відомості, передбачені Інструкцією, зокрема і щодо дати огляду хворого МСЕК, дати рішення МСЕК про встановлення йому інвалідності, всіх документів, які були підставою для прийняття рішення, та рішення про результати перевірки.

За змістом абзацу десятого пункту 13 Положення №1317 за результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку.

Акт огляду медико-соціальною експертною комісією №27 від 02.12.2024 на титульній сторінці містить рукописний надпис "заочно", що свідчить про відсутність позивача під час здійснення перевірки обґрунтованості рішень та переогляду шляхом проведення медико-соціальної експертизи (а.с.141).

В пункті 5 "дата огляду хворого" Акту №27 не внесено жодних відомостей. Водночас в пункту 4 спірного рішення "дата початку експертизи" зазначено 02.12.2024", а пункт 7 "дата закінчення експертизи" не містить будь-яких відміток (а.с.141).

Без жодних відміток залишився і пункт 33 "Документи, які були підставою для винесення експертного рішення" (а.с.144).

Акт №27, як доказ прийняття рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії про скасування рішення медико-соціальної експертної комісії про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, не відповідає вимогам Інструкції №577 та Положення №1317, ані за змістом, ані за формою, оскільки не містить зазначених вище відомостей та рішення комісії, прийнятого за результатом перевірки. У бланку Акту №27 від 02.12.2024 взагалі відсутній пункт 36, який у відповідності до Інструкції №577 заповнюється за результатами перевірок і повинен містити відповідне рішення комісії.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься комплексне обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Отже, визначення групи інвалідності належить до виключної компетенції медико-соціальної експертної комісії.

Відтак, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Завданням суду при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.09.2019 у справі №215/3246/17.

Верховним Судом сформовано правові висновки, викладені у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, відповідно до яких суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Слід також врахувати, що на спірні правовідносини, в тому числі, поширюється дія Закону України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 за №2073-ІХ (надалі по тексту також Закон №2073-ІХ). Так, серед принципів адміністративної процедури відповідно до статті 4 цього Закону є відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

Частинами 1 та 2 статті 12 Закону №2073-ІХ визначено, що адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Статтею 17 Закону №2073-ІХ унормовано, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків. Особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Згідно статті 63 Закону №2073-ІХ учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом. Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений цим Законом для подання заяви. Адміністративний орган інформує учасника адміністративного провадження про можливі негативні наслідки його неучасті у провадженні та ненадання пояснень та/або заперечень у справі, у тому числі у разі оскарження адміністративного акта. Заслуховування не проводиться, якщо необхідно вжити негайних заходів для запобігання заподіянню шкоди; відповідно до законодавства вимагається негайне прийняття рішення; адміністративний орган приймає відповідний адміністративний акт в автоматичному режимі; прохання заявника є очевидно безпідставним.

Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства (частина 2 статті 10) та сумніви щодо правомірності дій та вимог особи, що виникають внаслідок неоднозначного (множинного) трактування норми права, повинні тлумачитися адміністративним органом на користь їх правомірності (частина 2 статті 15).

Проведення медико-соціальної експертизи Державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" без повідомлення ОСОБА_1 , за відсутності документально підтвердженої відмови останньої від повного медичного обстеження та без направлення належного запрошення на переогляд, суперечить вимогам нормативно визначеної процедури. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем рішення про проведення заочного огляду, що свідчить про порушення прав позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення про встановлення позивачу ІІІ (третьої) групи інвалідності, відповідно до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.12.2024 за №27, яким скасовано рішення Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 ІІ (другої) групи інвалідності без терміну переогляду, відповідно до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.09.2022 за №1694 прийнято з порушенням вимог абзацу 10 пункту 13 Положення №1317, без повідомлення про переогляд рішення, повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень.

Окремо слід зазначити, що суд не встановлює і не спростовує наявність у ОСОБА_1 інвалідності ІІ чи ІІІ групи за відповідним захворюванням, визначеним в актах огляду МСЕК. Предметом судового розгляду у даній адміністративній справі є перевірка правомірності дій та рішень відповідача, внаслідок яких відбулось скасування встановленої позивачу ІІ групи інвалідності та визначення ІІІ групи, а також дотримання ним встановленої законом процедури проведення медико-соціальної експертизи та прийняття відповідного рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Надаючи оцінку вимозі позивача про зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 2 групу інвалідності загального захворювання без переогляду, суд зазначає, що така до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Так, встановлення груп інвалідності є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В межах розгляду даної адміністративної справи, суд обмежується перевіркою законності та обґрунтованості дій Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", зокрема щодо дотримання встановленої процедури, строків, прав і гарантій особи.

Водночас суд не наділений повноваженнями втручатися у процес проведення медико-соціальної експертизи чи прийняття управлінських рішень про переогляд, оскільки такі питання належать до виключної компетенції спеціалізованих медико-соціальних установ.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1 211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №30 від 23.05.2025 (а.с.31).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", то з останньої підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", оформлене Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.12.2024 за №27, яким скасовано рішення Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності без терміну переогляду, відповідно до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.09.2022 за №1694.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код юридичної особи 03191673) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Державна установа "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код юридичної особи 03191673), провулок Макаревського Феодосія, буд. 1-А, м. Дніпро, 49005.

Суддя Чуприна О.В.