Справа № 990/268/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в закритті провадження у справі

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №990/268/25

адміністративне провадження №П/990/268/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М., Рибачука А.І., Тацій Л.В. та Шарапи В.М.,

секретаря судового засідання Єжелі А.О.,

представника позивача Коломацької О.С.,

представника відповідача Друцької О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження в адміністративній справі № 990/268/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України, Комісія), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 28 квітня 2025 року № 50/ко-25 про визнання судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді, та внесення подання до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про звільнення судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з посади.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2025 року відкрито провадження у справі № 990/268/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення та призначено вказану справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 29 липня 2025 року на 14:00 год в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5.

03 жовтня 2025 року від ВККС України надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) рішення ВККС України, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, не є остаточним та не породжує самостійних правових наслідків, оскільки воно лише слугує підставою для внесення до Вищої ради правосуддя відповідного подання про звільнення судді з посади або залишення його на посаді.

Відповідач наголошує, що лише після розгляду Вищою радою правосуддя подання Комісії та ухвалення нею рішення про звільнення чи відмову у звільненні судді процедура кваліфікаційного оцінювання вважається завершеною, а тому саме це рішення Вищої ради правосуддя може бути предметом судового контролю. Розгляд же судом рішення Комісії до того, як його було перевірено у Вищій раді правосуддя, призвів би до дублювання повноважень цих органів і суперечив би системі розмежування їх компетенції.

Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зокрема викладені у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 9901/637/18, від 9 лютого 2022 року у справі № 9901/775/18, а також на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 9901/639/18, відповідач стверджує, що оскарження рішень Комісії про кваліфікаційне оцінювання можливе лише після їх попереднього розгляду у Вищій раді правосуддя.

З огляду на викладене ВККС України просить Суд закрити провадження у справі як таке, що не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

06 жовтня 2025 року до Суду від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в якому представник позивач зазначив, що позиція ВККС України ґрунтується на застарілому правовому регулюванні, сформованому до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» від 9 грудня 2023 року № 3511-ІХ (далі - Закон № 3511-ІХ). З набранням чинності цим Законом (з 30 грудня 2023 року) змінилися правові наслідки розгляду Вищою радою правосуддя подань Комісії - рішення ВРП більше не є остаточним, оскільки у разі відмови у звільненні судді процедура оцінювання поновлюється.

Позивач посилається на практику Великої Палати Верховного Суду (постанови від 11 липня 2024 року у справі № 990/51/24 та від 20 лютого 2025 року у справі № 990/62/24), якою визнано можливість самостійного оскарження рішень Комісії, якщо йдеться про перевищення нею повноважень або порушення процедури, що не підлягають перевірці ВРП.

З урахуванням цього представник позивача вказує, що у цій справі оскаржується саме процедура прийняття рішення Комісією - зокрема, перевищення нею повноважень щодо повторного проведення оцінювання після ухвалення Вищою радою правосуддя рішення від 09 червня 2020 року № 1760/0/15-20 про відмову у звільненні позивача. Отже, предмет позову не стосується оцінки мотивів чи обґрунтованості рішення Комісії, що належить до компетенції ВРП, а тому наявні правові підстави для судового розгляду такого спору.

Відтак представник позивача просить суд відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження та продовжити розгляд справи по суті, оскільки спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Заслухавши учасників, з`ясувавши обставини справи в межах заявленого клопотання та заперечення проти його задоволення, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначено статтею 266 КАС України.

З урахуванням предмету спору та його правового регулювання, колегія суддів зазначає таке.

З набранням чинності 30 вересня 2016 року Законом України від 2 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі також Закон № 1401-VІІІ) та Законом України № 1402-VІІІ в Україні розпочалася судова реформа, яка передбачає, серед іншого, й підвищення вимог та професійних стандартів для суддівського корпусу.

Частинами першою та третьою статті 92 Закону № 1402-VІІІ визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Порядок роботи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначається цим Законом.

Відповідно до статті 88 Закону № 1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити вмотивоване рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане двома третинами голосів призначених членів Комісії, але не менше ніж дев`ятьма голосами.

За приписами статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

При застосуванні норм статті 88 Закону № 1402-VIII колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані при оцінці подібних правовідносин в пунктах 52-54 постанови від 20 лютого 2025 року у справі № 990/62/24, у яких зокрема зазначено таке:

« 52. Отже, Велика Палата Верховного Суду змушена констатувати той факт, що коли межі ініційованого оскарження рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, не торкаються питання надання оцінки мотивам ухваленого рішення, то ВРП позбавлена повноважень надавати оцінку таким підставам.

53. Аналіз наведених правових норм крізь призму сталої практики Верховного Суду щодо оскарження рішень ВККС, ухвалених за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, з урахуванням меж оскарження відповідного рішення, що є предметом розгляду в цій справі, дає підстави для висновку про можливість здійснення судового контролю щодо рішень ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання в частині перевірки цих рішень на наявність наведених в законі процесуальних порушень, перевірка яких не входить до повноважень ВРП.

54. Іншими словами, ВРП уповноважена оцінювати обґрунтованість рішення ВККС з відповідною рекомендацією для прийняття на її основі свого кінцевого рішення, однак не перевіряє дотримання ВККС процедури прийняття рішень. Отже, учасник кваліфікаційного оцінювання може оскаржити такі порушення в судовому порядку».

Такі висновки Великої Палати Верховного Суду цілком застосовні до розгляду справи №990/268/25.

У справі №990/268/25, яка є предметом цього судового розгляду, аналогічно справі № 990/62/24, у якій Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову від 20 лютого 2025 року, ОСОБА_1 зокрема оскаржує процедуру, застосовану до неї, яка, на його думку, не передбачена законом.

Щодо покликань представника відповідача на іншу судову практику, колегія суддів зазначає таке.

Дійсно, у постановах від 07 листопада 2024 року у справах № 990/69/24, № 990/115/24 Велика Палата Верховного Суду підтримала висловлений до цього правовий підхід, що рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме собою не має наслідком звільнення судді, а є на цьому етапі кваліфікаційного оцінювання підставою для такого звільнення.

Проте, згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Отже, в контексті висновків, сформованих Великою Палатою Верховного Суду у справі № 990/62/24, колегія суддів вважає, що такі висновки є останніми та найбільш подібними за обставинами справи до предмету спору у справі № 990/268/25.

Ураховуючи зміст спірних правовідносин, які склалися за участі ОСОБА_1 та ВККС України, колегія суддів вважає, що перевірка оспорюваних позивачем дій та рішення Комісії на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичної особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Аналогічного висновку за подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/51/24 та Верховний Суд в ухвалі від 28 липня 2025 року у справі № 990/45/24.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність передбачених пунктом першим частини першої статті 238 КАС України підстав для задоволення клопотання представника ВККС України про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 248, 250, 256 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження в адміністративній справі № 990/268/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та cкасування рішення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

Л.В. Тацій

А.І. Рибачук

В.М. Шарапа