Справа № 260/4281/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2025 року м. Ужгород№ 260/4281/25
Закарпатський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Фозекош В.В.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Ламбрух О.С.,

представник відповідача Курило Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 вересня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 08 жовтня 2025 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якому просить:

1) прийняти дану позовну заяву до свого провадження;

2) вразі неявки без поважних причин розглянути справу без участі позивача;

3) визнати протиправним та скасувати пункт 1, 2, 3, 7, 8, 12 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 06.05.2025 року № 1204-АГ в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 06 травня 2025 року № 1204-АГ, головного сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) (П-048627), притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «Попередження про неповну службову відповідальність», позбавлено премії за квітень, у травні 2025 року частково, у розмірі 100 %, а також переміщено на посаду, не пов`язану з організацією та здійснення прикордонного контролю.

09 червня 2025 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

30 червня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог, як безпідставних та необґрунтованих. Вказує, що на адресу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону надійшов лист начальника відділу ВВБ по НОМЕР_2 прикордонному загону від 04.04.2025 року №16.2/25463-25-Вих «Щодо передумов до виникнення негативних явищ у НОМЕР_2 прикордонному загоні». На підставі вищезазначеного листа начальника відділу ВВБ по НОМЕР_2 прикордонному загону від 04.04.2025 року №16.2/25463-25-Вих «Щодо передумов до виникнення негативних явищ у НОМЕР_2 прикордонному загоні» призначено службове розслідування від 07.04.2025 року №942-АГ. Представник відповідача вважає, що наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 1204-АГ «Про результати службового розслідування» від 06.05.2025 року яким головного сержанта ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби)» та позбавлено премії за квітень у травні, у розмірі 100 % є законним та прийнятим у межах повноважень.

25 липня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просив суд такий задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 квітня 2025 року на адресу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону надійшов лист начальника відділу ВВБ по НОМЕР_2 прикордонному загону від 04 квітня 2025 року за № 16.2/25463-25-Вих «Щодо передумов до виникнення негативних явищ у НОМЕР_2 прикордонному загоні».

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 07 квітня 2025 року за № 942-АГ «Про призначення службового розслідування», призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов щодо факту можливого вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б).

За результатом службового розслідування комісією складено висновок службового розслідування щодо можливого вчинення правопорушення інспектором прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) майстер - сержантом ОСОБА_1 , який затверджений начальником НОМЕР_2 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 від 06 травня 2025 року.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 06 травня 2025 року № 1204-АГ, головного сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) (П-048627), притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідальність», позбавлено премії за квітень у травні 2025 року частково, у розмірі 100 %, а також переміщено на посаду, не пов`язану з організацією та здійсненням прикордонного контролю.

Зі змісту вищевказаного наказу вбачається:

- факт внесення до відомчої бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» недостовірної інформації про в`їзд на територію України відносно громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який слідував, можливо, по чужому паспортному документу на в`їзд в Україну через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород» 18.03.2025 року в якості пасажира автобусу з д.р.н. НОМЕР_3 , із врахуванням інформації словацької Сторони; наявних пояснень та копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати підтвердженим та таким, що мав місце;

- факт внесення прикордонним нарядом «Перевірка документів» інспектором прикордонної служби 1 категорії 1 групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) майстер-сержантом ОСОБА_5 до відомчої бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» інформації про в`їзд на територію України відносно громадян України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 вважати підтвердженим та таким, що мав місце, проте фактичний перетин державного кордону на в`їзд в Україну неможливо підтвердити в зв`язку з відсутністю такої інформації у словацькій Стороні про виїзд зі Словацької Республіки громадян України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 05.07.1985 року;

- фактичний перетин державного кордону на в`їзд в Україну 18.03.2025 року через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород» громадянином України в якості пасажиру автобусу з д.р.н НОМЕР_3 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 підтвердити неможливо, проте враховуючи наявність інформації у відомчій базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» про в`їзд на територію України громадян України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 05.07.1985 року, які, імовірно, не слідували на в`їзд в Україну в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород» 18.03.2025 року, вважати факт перетину кордону ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що не можливо спростувати та неможливо підтвердити, але в наявності ознаки прямування в якості пасажиру автобусу з д.р.н ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 по чужому паспортному документу.

Вважаючи незаконність притягнення її до дисциплінарної відповідальності позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Комети ту ці сю та законами України.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-X1V, визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Згідно зі статті 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені в Дисциплінарному статуту Збройних Сил України, затвердженому Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ).

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до ст. ст. 1-2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності га територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти ); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначає Порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 листопада 2021 року № 815 (далі Порядок №815).

Згідно з п. 7 Порядку №815, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення; порушення вимог законодавства, організаційно-розпорядчих актів Адміністрації Держприкордонслужби, посадових інструкцій, які було допущено військовослужбовцем; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до вчиненого; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків; наявність шкоди та її розмір.

Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ, яким притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є незаконними та ґрунтується на припущеннях та обставинах, які не доведені належними та допустимими доказами з огляду на таке.

З оскаржуваного наказу та висновку службового розслідування, підставою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності слугував факт «МОЖЛИВОГО» здійснення паспортного контролю на в`їзд в Україну 18.03.2025 року громадян України Любомира БРИЖАКА 10.12.2000 р.н. та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , по паспортах громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В оскаржуваному наказі вказано, що підтвердити або спростувати здійснення паспортного контролю п/н «ПД» майстер-сержантом Людмилою БАРСЕГЯН громадян України Любомира БРИЖАКА 10.12.2000 р.н. та ОСОБА_10 по паспортним документам громадян України ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на в`їзд в Україну 18.03.2025 року в автобусі д.р.н НОМЕР_3 , не можливо.

В ході здійснення паспортного контролю на в`їзд в Україну, в тому числі 18.03.2025 року ОСОБА_1 не вчинено жодних порушень і належно виконано свої посадові обов`язки. Твердження відповідача про можливі порушення не підтверджуються жодними доказами і ґрунтуються виключно на припущеннях, що вказує на протиправність прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19).

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вищевказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, оскаржуваний наказ, яким притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є незаконним, оскільки не доведено факт вчинення нею жодного дисциплінарного правопорушення. Разом з тим, працівник державної прикордонної служби може бути притягнутий до відповідальності виключно при вчиненні дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є:

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 205, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказу задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 1, 2, 3, 7, 8, 12 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 06.05.2025 року № 1204-АГ в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець