Справа № 320/15357/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

29.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.02.2024 №0-1038-UA0050759 на суму 56 026,74 грн, №0-1038-UA0050759 на суму 69 015,36 грн, №0-1038-UA0050759 на суму 67 290,78 грн та №0-1038-UA0050759 на суму 56 138,25 грн, які прийняті відповідачем про визначення позивачу податку на нерухомість майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні рішення є протиправними, оскільки, відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України на позивача поширюється пільга щодо сплати податку на нерухомість, оскільки ці будівлі використовуються ним у підприємницькій діяльності і є об`єктами сільськогосподарського призначення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 позовні вимоги задоволено повністю.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачем не доведено правомірність спірних рішень належними та достатніми доказами, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а об`єкти нерухомості, які належали позивачу на праві приватної власності з 2014 року, і щодо яких контролюючим органом донараховано податкові зобов`язання, є будівлями, призначеними для використання позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апелянт наголосив на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самих рішень, так і дотримання визначеного законом порядку їх прийняття.

Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини у справі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Розгляд справи відбувся у порядку письмового провадження, розгляд справи продовжено з поважних причин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є фізичною-особою підприємцем з 15.02.2011 року і основними видами якого діяльності є розведення свійської птиці (код КВЕД 01.47); оптова торгівля живими тваринами (основний) (код КВЕД 46.23); вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу на праві власності на підставі договору про поділ нерухомого майна з 30 грудня 2014 року належить тваринницький комплекс за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1 частки, яка складається з будівлі для утримання корів на 300 голів, літера «Д», загальною площею 1678,5 кв. м, будівлі для утримання телят карантинних, літера «Е», загальною площею 1706,7 кв. м, будівлі для утримання телят карантинних на 280 голів, літера «Є», загальною площею 1364,1 кв. м, вагової літери «Ф», загальною площею 11,3 кв. м.

За результатами поділу об`єкта нерухомого майна, 16 грудня 2016 року та 13 січня 2017 року позивач зареєстрував право власності на вказані об`єкти нежитлової нерухомості - пташники, з присвоєнням кожному об`єкту окремої адреси.

Крім того, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 року № 76586393, 16 грудня 2016 року за позивачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна №210: будівля, пташник загальна площа 929,5 кв. м, адреса: АДРЕСА_2 .

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.01.2017 року № 78434085, 13 січня 2017 року за позивачем було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна №210: тваринницький комплекс, загальна площа 1393,7 кв. м, адреса: АДРЕСА_3 , додаткові відомості - виробничий будинок- пташник.

Відповідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2017 року № 78570144, 13 січня 2017 року за позивачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна №210: тваринницький комплекс, загальна площа 1716,8 кв. м, адреса: АДРЕСА_4 , додаткові відомості - виробничий будинок - пташник.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2017 року №78570280, 13 січня 2017 року за позивачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна № 210: тваринницький комплекс, загальна площа 1673,9 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 /, додаткові відомості - виробничий будинок - пташник.

16.02.2024 року Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області було прийнято наступні податкові повідомлення рішення:

№0-1038-UА0050759 на суму 56 026,74 грн, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік, код платежу 18010300, за комплекс, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

№ 0-1038-UА0050759 на суму 69 015,36 грн, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік, код платежу' 18010300, за комплекс, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

№0-1038-UА0050759 на суму 67 290,78 грн, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік, код платежу 18010300, за комплекс, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;

№0-1038-UА0050759 на суму 56 138,25 грн, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік, код платежу 18010200. за комплекс, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до п.п.19-1.1 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. п. 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п. 266.3.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування, зокрема : ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

Відповідно до п. 30.2 ст.30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена пп. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (стаття 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III (далі - Закон № 2238)).

До виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI).

Законом № 2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Висновки суду.

Отже, податок на нерухоме майно (відмінне від земельної ділянки), є однією зі складових податку на майно, а платником такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Таким чином, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з абзацом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, об`єкти нерухомості, які належали позивачу на праві приватної власності, і щодо яких контролюючим органом донараховано податкові зобов`язання, є будівлями, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, і крім того, ці об`єкти не здавались в оренду, лізинг, через що на позивача поширюється пільга щодо сплати податку на нерухомість.

Апелянтом вказане не спростовано, відповідних доказів на спростування встановлених обставин суду не надано.

Отже, пільга, встановлена пп. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Тобто, будівлі і споруди, вказані у цій нормі, мають відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності, а вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 р. у справі №0340/1905/18, яку прийняв до уваги суд першої інстанції при прийнятті рішення.

За таких обставин, з урахуванням зазначено, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та правильність висновків суду першої інстанції з цього приводу.

З огляду на вказане доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 308, 1, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 р., залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк