Справа № 826/6370/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 826/6370/18

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 20.04.2018 надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.11.2017 №, №, № та від 14.03.2018 №, №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва (суддя Клименчук Н.М.) від 17.05.2018 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2018 призначено справу до розгляду з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2019 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №758/9343/18 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про скасування неправомірно нарахованих відсотків. Зобов`язано сторін невідкладно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами справа №826/6370/18 передана на розгляд та вирішення Житомирському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 цю справу передано для розгляду судді Єфіменко О.В.

14.03.2025 Житомирським окружним адміністративним судом прийнято справу до свого провадження та поновлено провадження у даній справі так як згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Подільського районного суду міста Києва від 17.08.2021 у справі № 758/9343/18, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача, з нарахування відсотків за користування кредит, після зміни строку виконання зобов`язань, з липня по грудень (включно) 2015р., в загальній сумі 4597,53 долари США по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.06.2008 та скасуванні протиправно нарахованих відсотків відмовлено, вказане рішення змінено постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2022 в мотивувальній частині рішення. У відкритті касаційного провадження на рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у цій справі ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 16.08.2022 було відмовлено.

Справу суд ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 11.04.2025.

26.03.2025 до суду надійшла від Головного управління Державної податкової служби в м. Києві (далі - ГУ ДПС в м. Києві) заяву про заміну відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на правонаступника ГУ ДПС в м. Києві.

27.03.2025 від ГУ ДПС в м. Києві надійшли додаткові пояснення у справі в яких з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що контролюючим органом було зменшено нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятих податкових повідомлень рішень, а тому, в силу вищезазначених норм законодавства, податкові повідомлення рішення від 22.11.2017 року № , № вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкових повідомлень рішень від 14.03.2018 № , № , які містить зменшену суму грошового зобов`язання.

01.04.2025 від представника позивачки до суду надійшли письмові пояснення в яких наполягає на задоволенні позовних вимог та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 22.11.2017 та №№, від 14.03.2018. Пояснює, що курсова різниця 1 243 545,18 грн не може вважатися доходом в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб, вказана сума є граничною та такою, яка може бути прощена (анульована) кредитором АТ "Укрсиббанк" на користь позичальника, згідно з додатковою угодою №1 та не може вважатися додатковим благом такого платника податку та яку не потрібно включати до розрахунку його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу згідно з пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

11.04.2025 від представника позивачки до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначає необґрунтованість доводів контролюючого органу в додаткових поясненнях від 27.03.2025 та посилання ГУ ДПС в м. Києві на судові рішення Верховного Суду вважає невиправданими так які ці рішення прийняті за інших обставин.

11.04.2025 протокольною ухвалою задоволено клопотання ГУ ДПС в м. Києві про заміну відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на правонаступника ГУ ДПС в м. Києві та оголошено перерву до 30.04.2025.

30.04.2025 в судовому засіданні представник позивачки просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, наданих поясненнях. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та наданих поясненнях.

Ухвалою суду, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 30.04.2025 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

12.05.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивачки в яких виклав додаткові аргументи і пояснює, що спір який виник між сторонами у даній справі, полягає у різному тлумаченні правил застосування податкової пільги, запровадженої Законом України від 09.05.2015 №321-VІІ шляхом доповнення ПК України пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України наступного змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року." Вважає що контролюючий орган застосував формальний підхід у правозастосуванні поняття "додаткове благо".

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В постанові Київського апеляційного суду у справі № 758/9343/18, яка набрала законної сили 23.02.2022 встановлено, що 20 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 100 000 доларів США, що еквівалентно 485 250 грн за курсом НБУ на день укладання договору, та зобов`язалася повернути кредит не пізніше 21 червня 2038 року і сплачувати за користування кредитними коштами 14% річних.

28 травня 2015 року АТ «УкрСиббанк» направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення протягом 31 календарного дня простроченої заборгованості по процентам у розмірі 6 382,98 доларів США, а у разі непогашення заборгованості, повернути достроково заборгованість за кредитом у сумі 67 544,82 доларів США.

7 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до банку із заявою про рефінансування кредитної заборгованості за валютним кредитом та надання кредиту на умовах стандартної схеми погашення кредитної заборгованості.

22 грудня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 червня 2008 року, за умовами якої сторони дійшли згоди, що банк здійснює анулювання (прощення) частини заборгованості позичальника за договором у разі надання позичальником банку відповідного клопотання (заяви) щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором та погашення позичальником частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 905 302,93 грн у валюті наданого кредиту за договором за курсом уповноваженого банку, а саме за курсом купівлі валюти банком на Міжбанківському валютному ринку України, що склався на дату купівлі такої валюти банком за заявою клієнта.

22 грудня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 0, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 905 302,93 грн для погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 червня 2008 року та зобов`язалася повернути його до 22 жовтня 2041 року шляхом сплати ануїтентних платежів та сплачувати за користування кредитом 20,90 процентів річних.

25 грудня 2015 року банком направлено ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу у сумі 43 997,52 доларів США, що складається з суми основного боргу - 43 385,90 доларів США та відсотків - 611,62 доларів США.

Як видно з матеріалів справи ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді суми основного боргу, прощеного кредитором ПАТ «УкрСиббанк» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Результати наведеної перевірки оформлено актом від 05.10.2017 №1887/26-15-42-02-12/ в якому зроблено висновок, що в порушення п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 розділу ІІ, п.176.1. ст.176, п. 179.1, п.179.2 ст.179, п.п. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України ОСОБА_1 не подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та не задекларувала дохід, отриманий у вигляді суми основного боргу, анульованого кредитором ПАТ "УкрСиббанк" у 2015 році у розмірі 996 334,72 грн, відповідно занижене податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у загальній сумі 198 657,94 грн.

10.11.2017 ОСОБА_1 не погодившись із такими висновками акту перевірки контролюючого органу подала заперечення на акт від 05.10.2017 №1887/26-15-42-02-12/ на яке 17.11.2017 ГУ ДФС у м.Києві надало відповідь за № 19228/К/26-15-42-02-19 в якій висновки акту залишило без змін, а заперечення - без задоволення.

22.11.2017 ГУ ДФС у м.Києві на підставі наведених висновків перевірки прийняло податкові повідомлення рішення №№ , , .

Не погодившись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями рішеннями №№ , , від 22.11.2017 ОСОБА_1 направила скаргу від 26.12.2017 до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 06.03.2018 №3220/К/99-99-11-02-01-14 частково задоволено скаргу ОСОБА_1 - залишено без змін податкове повідомлення рішення від 22.11.2017 №, яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 в сумі 170 грн за несвоєчасне подання декларації за 2015 рік, скасовано в частині податкові повідомлення рішення №№ , від 22.11.2017.

14.03.2018 ГУ ДФС у м. Києві приняло наступні податкові повідомлення рішення: № яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 і визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 248 170, 18 грн; № яким застосовано штрафну санкцію з військового збору ОСОБА_1 і визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 18 669,85 грн.

Позивачка не погоджується із спірними податковими повідомленнями рішеннями, оскільки вважає їх безпідставним та таким, що суперечать вимогам Податкового кодексу України, а тому вирішила звернутись до суду за захистом своїх прав.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Підпунктом 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 14.1.54. пункту 14.1. статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України тощо.

Пунктом 164.1. статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом "д" 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пунктом 167.1. статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6. статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1. статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1. пункт 161. підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 1.3. пункту 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

20 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 100 000 доларів США, що еквівалентно 485 250 грн за курсом НБУ на день укладання договору.

07.12.2015 року позивачка звернулась до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) із заявою про рефінансування кредитної заборгованості за валютним кредитом та надання кредиту в національній валюті.

22 грудня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 905 302,93 грн для погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 червня 2008 року.

Відповідно до укладеної додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 сторони дійшли до згоди, що ПАТ «УкрСиббанк» здійснює анулювання (прощення) частини заборгованості ОСОБА_1 за договором у наступному порядку: подання позивачкою банку відповідного клопотання (заяви) щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором, та погашення позивачкою частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 905 302,93 грн у валюті наданого кредиту за договором за курсом уповноваженого банку, а саме за курсом купівлі такої валюти ПАТ «УкрСиббанк» на Міжбанківському валютному ринку України (МВРУ), що склався на дату купівлі такої валюти ПАТ «УкрСиббанк» за заявою клієнта. Таке погашення має бути здійснено в дату купівлі ПАТ «УкрСиббанк» відповідної валюти на МВРУ. За умови дотримання положень 1.1. цієї додаткової угоди, анулювання (прощення) частини заборгованості за договором здійснюється не раніше наступного робочого дня з дати погашення позивачкою, частини заборгованості за договором відповідно до пп.б) п.1.1 цієї додаткової угоди.

У пп. 1.3 додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 зазначено, що в разі прощення боргу позичальник зобов`язується самостійно сплатити всі податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, якому проводиться анулювання (прощеного) боргу.

25 грудня 2015 року банком направлено ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу у сумі 43 997,52 доларів США, що складається з суми основного боргу - 43 385,90 доларів США та відсотків - 611,62 доларів США.

Як вказує відповідач, відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 фізичною особою платником податків ОСОБА_1 отримано від ПАТ Укрсиббанк дохід за ознакою «126» (дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо, сума боргу платника податку анульовано кредитором). У листах ПАТ «УкрСиббанк» від 18.10.2016 № 11-42/30537 та від 11.09.2017 № 12418/10 зазначив, що станом на 2015 рік за позивачці було прощено основний борг у сумі 43 385, 90 дол. США, що у еквіваленті за валютним курсом НБУ на день нарахування становить 996 334,72 гривень.

Отже, аналізуючи зазначені норми, основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 серпня 2019 року у справі №825/599/17.

Верховний Суд в даній постанові підтримує висновок суду апеляційної інстанції про відхилення посилання позивача на пункт 8 підрозділ 1 розділу XX ПК України, оскільки зазначена норма стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню. Проте судами не було встановлено, а матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов договору щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, оскільки кредитором (банком) було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 р.XX ПК України, прощена (анульована) кредитором основна сума боргу визначена у валюті (доларах США) та не визначалась за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Таким чином, сума прощеної позивачці основної заборгованості за кредитом у розмірі 43 385, 90 дол. США, що у еквіваленті за валютним курсом НБУ на день нарахування становить 996 334,72 гривень, є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень № від 22.11.2017 та №№, від 14.03.2018 та відсутності правових підстав для їх скасування.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка, буд.33/19,м. Київ, 04116, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 08 жовтня 2025 р.

08.10.25