Справа № 160/4330/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/4330/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року (головуючий суддя Серьогіна О.В.)

в адміністративній справі №160/4330/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 10.02.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-2), просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.09.2024 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 ОСОБА_1 , згідно до ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.01.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 наступні періоди роботи на ДП Селідвугілля ВП Шахта 1-3 Новогродівська з 23.10.2007 року по 23.05.2022 року, на ПрАТ Шахтоуправління Покровське з 15.06.2022 року по 22.10.2024 року відповідно до записів №3-10 трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до органів Пенсійного фонду України з заявою та всіма необхідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Станом на день звернення до відповідача вік позивача становив 55 років. Право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач отримала відповідно до статті ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 09.01.2025 року № 14 позивачці відмовлено в призначенні пенсії зі віком на пільгових умовах. За розрахунком відповідача страховий стаж роботи позивачки становить 25 років 05 місяці 12 днів, пільговий стаж за Списком 2 - 05 років 10 місяць 08 днів. З розрахунком пільгового стажу позивачка не згодна, вважає, що відповідач неправомірно відмовив їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2025 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 ОСОБА_1 , згідно до ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.01.2025 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 03.01.2025 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, дослідивши відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.10.1990 року, довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 року № 26/59 та від 22.10.2024 року № 990, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач не належним чином дослідив подані позивачкою документи, зокрема, відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.10.1990 року, довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 року № 26/59 та від 22.10.2024 року № 990, та не зазначив у рішенні від 09.01.2025 року №14 конкретні періоди роботи позивачки та причини їх не зарахування, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2025 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Разом з тим, зобов`язавши відповідача врахувати відомості трудової книжки та довідок позивача, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

Також зазначив, що у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується. Отже, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та абз. 3, 4 викласти в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 наступні періоди роботи:

- на ДП Селідвугілля ВП Шахта 1-3 Новогродівська з 23.10.2007 року по 23.05.2022 року,

- на ПрАТ Шахтоуправління Покровське з 15.06.2022 року по 22.10.2024 року відповідно до записів №3-10 трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.01.2025 року. Вказує, що відповідач уже досліджував записи трудової книжки і пільгові довідки про винесенні рішення про відмову у призначенні пенсії, що будо визнано протиправним та скасовано судом. Більше того, відповідач не довів правомірності свого рішення про відмову, як цього вимагає частина 2 статті 77 КАС України. Таким чином, встановивши належність стажу, який дає право на пільгову пенсію, суд мав застосувати спосіб захисту, передбачений пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України, а саме визначити інший, ефективний спосіб захисту права, яким у цьому випадку є зарахування відповідного стажу як окремої позовної вимоги та зобов`язання призначити пенсію. Формулювання «повторно розглянути заяву дослідивши відомості трудової книжки і пільгових довідок» знову покладає тягар доведення вже встановлених обставин на мене як позивача, чим порушується принцип правової визначеності. Повторне направлення справи до органу, рішення якого вже було визнане незаконним, є формальним вирішенням справи та не гарантує поновлення порушеного права. Таке вирішення суперечить статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає забезпечення ефективного засобу юридичного захисту.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-2) просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що на день звернення позивачки з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 03.01.2025 вік позивачки - 55 років, страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 05 місяців 12 днів, пільговий стаж роботи 05 років 10 місяців 08 днів. До пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано всі періоди роботи. Згідно наданих документів заявниця набуде право на пенсію з 21.10.2027, тобто зі зменшенням пенсійного віку (при досягненні 58-річного віку).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Після реєстрації заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2025 року № 14, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем, встановлено:

необхідний вік для призначення пенсії на пільгових умовах - 55 років;

вік заявниці 55 років;

необхідний пільговий стаж становить 10 років;

пільговий стаж заявниці 05 років 10 місяців 08 днів;

необхідний страховий стаж 25 років;

страховий стаж заявниці 25 років 05 місяців 12 днів.

Згідно наданих документів не взято до уваги пільгові довідки №26/59 від 05.03.2024 року та №990 від 22.10.2024 року, оскільки не повне посилання на Постанову КМУ, а саме відсутня позиція.

Результат розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди;

пільговий стаж заявниці розраховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Позивачка вважає протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист визначено в положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ.

Частиною 1 статті 114 Закону №1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині 4 цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ, на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці. передбаченого абзацом першим пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058- IV, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону №1058:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону №1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано:

періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;

професія або посада;

характер виконуваної роботи;

розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи;

первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.10.1990 року вбачається, що позивачка працювала на різних посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах:

ДП «Селідвугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська»:

- 23.10.2007 року 25.11.2007 року прийнята учнем гірника поверхні (виборник породи) на технологічному комплексі поверхні;

- 26.11.2007 року 05.03.2012 року переведена гірником поверхні (виборник породи) на технологічному комплексі поверхні;

- 06.03.2012 року 23.05.2022 року переведена машиністом скрепельної лебідки 3 розряду н дільниці технологічного комплексу поверхні

ПрАТ«Шахтоуправління «Покровське»:

- 15.06.2022 року 22.10.2024 року прийнято лампівником 2 розряду.

На підтвердження того, що позивачка працювала на різних посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах позивачкою до пенсійної справи було долучено, зокрема, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 року №26/59 та довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.10.2024 року № 990.

Однак, згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2025 року №14 при розгляді заяви позивачки не взято до уваги пільгові довідки №26/59 від 05.03.2024 року та №990 від 22.10.2024 року, оскільки не повне посилання на Постанову КМУ, а саме відсутня позиція (а.с. 16).

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що підставою для призначення пенсії є документи, що підтверджують відповідний стаж роботи, а не повне чи не повне посилання на Постанову КМУ.

Також не є підставою для не призначення пенсії за віком на пільгових умовах наявність чи відсутність позиції, що викладена в постанові КМУ, оскільки постанови КМУ є в загальному доступі, при цьому, позиції, що викладена в постанові КМУ мають бути відомі представникам пенсійного органу.

Отже, зазначення в рішенні від 09.01.2025 року №14, що при розгляді заяви позивачки не взято до уваги пільгові довідки №26/59 від 05.03.2024 року та №990 від 22.10.2024 року, оскільки не повне посилання на Постанову КМУ, а саме відсутня позиція є необґрунтованою підставою для не зарахування зазначених довідок на підтвердження пільгового стажу позивачки.

Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) страховий стаж роботи позивачки складає 25 років 05 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 05 років 10 місяців 08 днів.

До пільгового стажу не зараховано період з 23.10.2007 року по 23.05.2022 року, з 15.06.2022 року по 22.10.2024 року.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періоду з 23.10.2007 року по 23.05.2022 року, з 15.06.2022 року по 22.10.2024 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (Порядок № 383).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (Порядок № 637) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано:

періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Отже, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів щодо стажу роботи.

При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у довідці про підтвердження пільгового стажу, не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у довідці.

Також, у випадку, якщо поданих позивачкою документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач здійснив будь-які запити, перевірки та ін. на підтвердження або спростування спірного періоду роботи, отже відповідач не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки позивачки.

Як наслідок, відповідачем не надано докази, що спростовують надані позивачкою документи на підтвердження періоду її роботи, що відноситься до пільгового стажу.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (Порядок №22-1), органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Водночас, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише у випадку якщо записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на момент їх внесення законодавства, то орган пенсійного фонду повинен вживати заходи з метою перевірки відповідних відомостей, а не покладати тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав на позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідач не належним чином дослідив подані позивачем документи, зокрема, відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.10.1990 року, довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 року № 26/59 та від 22.10.2024 року № 990, та не зазначив у спірному рішенні конкретні періоди роботи позивача та причини їх не зарахування, тому спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2025 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача врахувати відомості трудової книжки та довідок позивача, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

На підставі викладеного суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог. З урахуванням ч.2 ст.9 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, з метою ефективного захисту прав позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах, суд першої ігнстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 03.01.2025 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, дослідивши відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.10.1990 року, довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 року № 26/59 та від 22.10.2024 року № 990, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивачки про призначення пенсії, суб`єкт владних повноважень не може покладатися на свої висновки, які були спростовані судом в ході розгляду справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 06.10.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова