Справа № 360/1202/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року справа №360/1202/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Оленікова О.Г., за участі представника позивача Целовальниченко Н.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника позивача Целовальниченко Наталії Євгенівни на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року (повне судове рішення складено 20 червня 2025 року) у справі № 360/1202/25 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання противоправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Целовальніченко Наталія Євгенівна в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі Управління), в якій просив:

- визнати протиправною відмову відповідача в проведенні з нарахування та виплати індексації пенсії ОСОБА_1 з застосуванням послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії, затвердженого Пенсійним Фондом України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік, - на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 згідно постанови КМУ від 22.02.2021 №127 з 01.03.2021; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш уразливих верств населення у 2023 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0575 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" без обмеження максимальним розміром індексацій, з врахуванням сплачених сум;

- зобов`язати Управління провести з 01.03.2023 нарахування та виплату індексації пенсії позивачу з застосуванням послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) який враховується для обчислення пенсії затвердженого Пенсійним Фондом України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік, - на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 згідно постанови КМУ від 22.02.2021 №127 з 01.03.2021; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш уразливих верств населення у 2023 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0575 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" без обмеження максимальним розміром індексацій, з врахуванням сплачених сум.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовлено.

Позовну заяву адвоката Целовальніченко Наталії Євгенівни в інтересах ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) в проведенні з нарахування та виплати індексації пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код) НОМЕР_1 ) з застосуванням послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) який враховується для обчислення пенсії затвердженого Пенсійним Фондом України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік, - на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 згідно постанови КМУ від 22.02.2021р. №127 з 01.03.2021р.; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш уразливих верств населення у 2023 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 р. № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0575 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" без обмеження до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) провести з 01.03.2023 по 06.12.2024 нарахування та виплату індексації пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код) НОМЕР_1 ) з застосуванням послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) який враховується для обчислення пенсії затвердженого Пенсійним Фондом України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік, - на коефіцієнт збільшененя у розмірі 1,11 згідно постанови КМУ від 22.02.2021р. №127 з 01.03.2021р.; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш уразливих верств населення у 2023 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 р. № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0575 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" без обмеження максимальним розміром індексацій, з врахуванням сплачених сум, повернути особі, яка її подала.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними, тому позовну заяву в частині вимог за період з 01.03.2023 до 06.12.2024, слід повернути особі, яка її подала.

Також ухвалою суду від 20.06.2025 відкрито провадження у цій справі в решті вимог, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду про відмову в поновленні строків на подачу позовної заяви, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що Відповідач взагалі не заперечує щодо строків, але при цьому суд першої інстанції не надав жодного доказу в аргументацію своїх доводів щодо небажання відкрити провадження.

Натомість в якості доказів, що підтверджують хибність доводів суду першої інстанції, надала роздруківку виписки з банку по картковому рахунку, на який заходить пенсія Позивача. Саме таким чином більшість українських пенсіонерів дізнаються, що їм прийшла пенсія. Цей доказ повністю спростовує твердження суду першої інстанції про те, що Позивачу було достовірно відомо про порушення його прав внаслідок отримання пенсії, оскільки в повідомленнях про розмір пенсії відсутня інформація про структуру пенсії та про структуру індексації і про те, які розміри середньої заробітної плати та за які роки враховуються та яким чином при розрахунку пенсії. Вищенаведене підтверджує невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи і наведеним доказам, що є підставою для скасування ухвали суду про відмову в поновленні строків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Також зауважує, що Позивач оскаржує не бездіяльність, а саме відмову Відповідача від 23.05.2025 і саме в цій відмові Відповідач вперше вказав і вперше повідомив Позивача про те, яким саме чином здійснено розрахунок індексації і який розмір середньої заробітної плати застосовано. І враховуючи дату відмови, позов подано в 6 місячний строк з моменту отримання такої відмови.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено наступне.

Позов подано в системі «Електронний суд» 06.06.2025, до якого додано заяву про поновлення строків на подачу позовної заяви до суду.

На її обґрунтування зазначено, що Позивачу стало відомо про відмову Відповідача тільки 23.05.2025. Таким чином, до отримання негативної відповіді Позивачу не могло бути відомо про негативну відповідь Відповідача від 23.05.2025, оскільки вона з`явилась тільки 23.05.2025.

Ухвалою місцевого суду від 12.06.2025 вказаний позов був залишений без руху, запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду та доказами поважності зазначених причин в частині позовних вимог поза межами шестимісячного строку звернення до суду з 01.03.2021 до 06.12.2024.

На виконання вимог ухвали суду від 12.06.2025 представником позивача надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що до 16.04.2025 позивачу не могло бути відомо про рішення Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 (провадження № К/990/4755/25), і в судів першої інстанції не було раніш правової підстави для задоволення позовів по категорії справ, пов`язаних з застосуванням середньої заробітної плати та коефіцієнту збільшення.

Крім того, на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному спеціальним пенсійним законодавством розмірі за минулий час, яку громадянин не отримував з вини компетентних державних органів, не існує.

Спершу слід зазначити, що відповідно до приписів п.5 ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що Відповідач взагалі не заперечує щодо строків, але при цьому суд першої інстанції не надав жодного доказу в аргументацію своїх доводів щодо небажання відкрити провадження, не ґрунтуються на положеннях чинного процесуального законодавства.

Вирішуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд уважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, згідно із статтями 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд звертає увагу на те, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Згідно з положеннями статті 46 Закону №1058-IV строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема стаття 46 Закону № 1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, в якій дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

«для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.».

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 620/978/21.

Таким чином, посилання позивача на те, що він не пропустив строк звернення до суду з цим позовом, враховуючи надану відповідачем письмову відповідь від 23.05.2025 на свою заяву про проведення індексації пенсії, - не заслуговують на увагу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, посилання представника позивача на рішення Верховного Суду, ухвалені до 31 березня 2021 року, в тому числі, щодо триваючого порушення прав, не можуть бути взяті до уваги.

Звернувшись до суду з цим позовом через «Електронний суд» 06.06.2025, представник позивача заявила вимоги про зобов`язання відповідача здійснити індексацію його пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 у розмірі 1,14, з 01.03.2023 у розмірі 1,197, з 01.03.2024 - 1,0796, з 01.03.2025 - 1,0575 та у зв`язку із цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2023.

Зміст позовної заяви та наведені представником позивача обґрунтування поважності пропуску строку свідчать про те, що індексація у 2021-2025 роках фактично не нараховувалася із застосування зазначених коефіцієнтів з вини відповідача.

Наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку не можуть вважатися поважними, оскільки як вже було неодноразово наголошено вище, пенсія має щомісячний характер, її виплата із застосуванням коефіцієнтів, чи нарахування у неправильному розмірі позивачці мало бути відомо не пізніше неотримання/отримання вперше такої виплати у межах спірного періоду.

Судом не може бути прийнято до уваги посилання представника позивача на ухвалення Верховним Судом постанови від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24, оскільки прийняття судового рішення не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення відповідачем своїх прав.

Також суд зазначає, що на момент звернення до суду з цим позовом суми пенсій через не застосування коефіцієнтів не нараховані, отже приписи статті 46 Закону № 1058-IV не застосовуються до спірних правовідносин.

Оскільки у заяві про поновлення процесуального строку не наведено підстав для неможливості реалізації своїх процесуальних прав та унеможливив її своєчасне звернення до адміністративного суду, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з даним позовом в частині позовних вимог з 01.03.2023 до 06.12.2024.

Згідно з частинами першою і другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачці у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними, тому позовну заяву в частині вимог за період з 01.03.2023 до 06.12.2024, слід повернути особі, яка її подала.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у численних постановах, зокрема, від 13 січня 2025 року в справі № 160/28752/23, від 11 лютого 2025 року в справі №280/3620/24, від 17.04.2025 у справі № 560/10041/24 та від 30.04.2025 у справах №№ 340/4409/24, 280/3812/24.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За клопотанням представника позивача ухвалою апеляційного суду від 23.07.2025 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення в цій справі.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, з позивача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп.5 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2025 рік з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у місячному розмірі 3028,00 грн.

Отже, враховуючи, що апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції, він має сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на вказану ухвалу - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028,00 грн.

Відповідно до ч.3 статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, при поданні даної апеляційної скарги судовий збір повинен сплачуватися у розмірі 2 422,40 грн (3028,00 грн * 0,8).

Судом встановлено, що позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 600,00 грн (без комісії), а тому необхідно стягнути різницю 1822,40 грн. (2422,40 грн - 600,00 грн).

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 липня 2025 року в справі № 320/9840/24.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Целовальниченко Наталії Євгенівни залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі № 360/1202/25 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код) НОМЕР_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) за наступними реквізитами: рахунок - UА0026001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 1822 (одна тисяча вісімсот двадцять дві) гривні 40 копійок.

Повне судове рішення 09 жовтня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. В. Гайдар

Т. Г. Гаврищук