Справа № 200/1773/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року справа №200/1773/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року (повне судове рішення складено 30 травня 2025 року) у справі № 200/1773/25 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона отримує пенсію за віком, призначену їй з 18.01.2025 у відповідності до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV). Позивач зауважила, що 25.02.2025 вона звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, додавши до заяви: довідку Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 24.02.2025 № 15/43 (за період з січня 2020 по грудень 2024 року); довідку ГУ СБУ про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 24.02.2025 № 15/44 (за січень 2025 року); довідку ГУ СБУ про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 13.01.2025 № 26; довідку ГУ СБУ від 30.01.2025 № 131 (довідка підтверджує проходження військової служби з 21.01.2020 по теперішній час); довідку ГУ СБУ від 24.02.2025 №15/42 (довідка підтверджує сплату ГУ СБУ страхових внесків до Пенсійного фонду України із сум грошового забезпечення). Позивач зазначила, що на підставі зазначеної заяви та доданих до неї документів до її страхового стажу відповідач повинен був зарахувати період проходження нею військової служби з 21.01.2020 по 30.01.2025. При цьому, періоди служби з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 підлягали зарахуванню до її страхового стажу у кратному розмірі, а саме: один місяць за три місяця. Також, відповідач повинен був врахувати під час обчислення розміру її пенсії розміри грошового забезпечення, зазначені у довідках ГУ СБУ від 24.02.2025 № 15/43 та від 24.02.2025 № 15/44. Разом з цим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.03.2025 їй було протиправно відмовлено у перерахунку пенсії. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що своїм рішенням відповідач протиправно відмовив їй у зарахуванні до страхового стажу період проходження нею військової служби з 21.01.2020 по 30.01.2025; періоди служби з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 року та з 27.09.2021 по 24.02.2022 до її страхового стажу у кратному розмірі, а саме: один місяць за три місяця; та у врахуванні для обчислення розміру її пенсії розмірів грошового забезпечення, зазначених у довідках ГУ СБУ від 24.02.2025 № 15/43 та від 24.02.2025 № 15/44. Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка виразилася у тому, що її пенсія не була обчислена та не була виплачена у належному розмірі з 25.02.2025.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №52 від 05.03.2025 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 про допризначення (перерахунку) пенсії за віком, призначеної у відповідності до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши при повторному розгляді вказаної заяви до її страхового стажу:

- період проходження військової служби з 21.01.2020 по 30.01.2025;

- період участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, якою підтверджується участь позивача у здійсненні таких заходів в період з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 відповідно до довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 13.01.2025 №26, - підлягають зарахуванню в кратному обчисленні з урахуванням один місяць за три місяці, та здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 25.02.2025, обчисливши її із врахуванням грошового забезпечення за період з 21.01.2020 по 30.01.2025, що визначене у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/43, №15/44, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги щодо перерахунку та виплати пенсії.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. На підставі заяви, зареєстрованої за №1205 від 30.01.2025, позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з 18.01.2025. Позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою №2281 від 25.02.2025 про перерахунок пенсії допризначення у зв`язку з додатково наданими документами згідно Закону №1058 із долученням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 24.02.2025 №15/43 за період роботи з 20.01.2020 по 31.12.2024. Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення №52 від 05.03.2025 про відмову в перерахунку пенсії. Відповідач зауважив, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до п.4 ст.115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV. Позивач звернулася до Пенсійного фонду України із заявою №2281 від 25.02.2025 щодо проведення перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з додатково наданими документами відповідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV, додавши до своєї заяви: довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 24.02.2025 № 15/43 за період роботи з 20.01.2020 по 31.12.2024; довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 25 від 13.01.2025 та № 26 від 13.01.2025. Відповідач зауважив, що у разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків. Заявниця надала довідки про нараховані суми грошового забезпечення № 15/43 за період з 20.01.2020 по 31.12.2024. Згаданий період не може зараховуватися на підставі довідок, а тільки за даними персоніфікованого обліку, відповідно до Довідки ОК-5. В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нараховані та сплачені суми тільки до січня 2020 року. Щодо сплати страхових внесків із грошового забезпечення, виплата якого здійснена позивачу у період з 01.01.2020 по 01.01.2025, зазначає, що із наданих документів не вбачається можливим визначити суми страхових внесків, нарахованих/сплачених саме на грошове забезпечення позивача, оскільки такі відомості подавалися до Пенсійного фонду України загальною сумою під час направлення звітності. Відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №770 затверджено Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків але тільки за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським. Пунктом 15 цього Порядку передбачено обов`язок правління Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, Міноборони, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, МВС, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони затвердити порядок подання, обліку та оброблення відсутніх за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом. Обов`язок щодо внесення відомостей про застрахованих осіб до Реєстру страхувальників та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних має саме страхувальник або уповноважений орган. Відповідач наголосив на тому, що згідно даних пенсійної справи, довідки ОК-5, позивач з 30 січня 2020 року немає сплати страхових внесків. Тобто, немає даних для додання стажу, оскільки страхові внески за оскаржуваний період не підтверджені первинними документами та наданими Довідками, та в Управління немає повноважень та функцій щодо внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про страхову особу щодо сплати страхових внесків, відомості про страховий стаж застрахованої особи автоматично відображається після сплати підприємством страхових внесків. Зі змісту поданих довідок не встановлено розмір сум єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Виходячи з викладеного, основною умовою для призначення (перерахунку) пенсії є своєчасна сплата страхових внесків. Також відповідач звернув увагу на те, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058, а не за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», тому неможливо застосувати при призначенні пенсії позивачу положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач надіслала відзив, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України, учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Службою безпеки України від 19.02.2018.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було призначено пенсію за віком у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з 18.01.2025, що підтверджується насамперед копією перерахунку пенсії 19.02.2025 14:17 та не заперечується сторонами по справі.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право, сформованої по позивачу станом на 30.01.2025, страховий стаж позивача становить 23 роки 5 місяців 28 днів та врахований по 20.01.2020 (включно).

З наявної в матеріалах справи копії розрахунку заробітної плати для обрахунку пенсійної виплати судом встановлено, що дані по заробітній платі позивача були взяті по 31.01.2020 (включно).

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 25.02.2025 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, а саме: довідку Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 № 15/43 (за період з січня 2020 по грудень 2024 року); довідку ГУ СБУ від 24.02.2025 № 15/44; довідку ГУ СБУ від 13.01.2025 № 26; довідку ГУ СБУ від 30.01.2025 № 131; довідку ГУ СБУ від 24.02.2025 №15/42, що підтверджується спірним рішенням про відмову прийнятим відповідачем від 05.03.2025, копією заяви про призначення пенсії та не заперечується сторонами по справі.

За принципом екстериторіальності, заяву позивача про допризначення пенсії з урахуванням наданих додаткових документів було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, що підтверджується спірним рішенням про відмову у перерахунку пенсії №52 від 05.03.2025.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем від 05.03.2025 №52, в якому зазначене наступне: - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із заявою від 25.02.2025 № 2281, щодо проведення перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV). До заяви долучено: довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 24.02.2025 №15/43 за період роботи з 20.01.2020 по 31.12.2024 та довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України № 25 від 13.01.2025 та № 26 від 13.01.2025. Згідно до п.3 абзацу 2 Прикінцевих положень Закону України 1058 протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2.1 Порядку 22-1 від 25.11.2005 у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 квітня 2021 року за № 463/36085. Починаючи з 01.01.2017 заробіток враховується виключно по даним реєстру застрахованих осіб. На підставі вищевикладеного прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).».

Суд розглянув наявні в матеріалах справи копії наступних довідок, які були надані позивачем разом з її заявою про допризначення та перерахунку пенсії:

- довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/42, в якій зазначено: - «Ця довідка видана співробітнику Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях (далі - Головне управління) ОСОБА_2 в тому, що Головне управління у повному обсязі сплатило страхові внески до Пенсійного фонду України із сум грошового забезпечення, виплаченого ОСОБА_1 за період її служби з 21.01.2020 по теперішній час. Відсутність інформації в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо сплати страхових внесків із виплачених Вам сум грошового забезпечення пояснюється наступними обставинами, незалежними від військовослужбовців Головного управління, як застрахованих осіб. Так, відомості щодо штатного складу військовослужбовців Служби безпеки України є інформацією з обмеженим доступом, у зв`язку з цим, Головне управління, з метою уникнення розголошення інформації з обмеженим доступом, не здійснювало подання до Пенсійного фонду України персоніфікованих відомостей стосовно військовослужбовців Головного управління, у т.ч. щодо ОСОБА_1 . В свою чергу, дані про отримані доходи всіх військовослужбовців Головного управління, у т.ч. щодо ОСОБА_1 , подавались до Пенсійного фонду України загальною сумою під час направлення звітності. Станом на дату складання довідки за бухгалтерським обліком в Головному управлінні відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків. Згідно з Витягом із інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами (копія витягу додається), у рядку 7, який містить відомості щодо сплати Головним управлінням «Єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців», зазначене позитивне сальдо. На даний час з боку органів Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України до Головного управління не надходили жодні не вирішені вимоги, які б стосувалися не сплати Головним управлінням страхових внесків із сум грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовців (працівників) Головного управління, у т.ч. із сум виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21.01.2020 по теперішній час. Додаток: витяг з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами, на 12 аркушах.»;

- довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/43, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона проходила службу в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 20.01.2020 по 31.12.2024, в якій зазначено що у період служби їй нараховано суми грошового забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії;

- довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/44, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона проходила службу в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 01.01.2025 по теперішній час, в якій зазначено що у період служби їй нараховано суми грошового забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії;

- довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 30.01.2025 №131, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона з 11 травня 2017 по 20 січня 2020 року працювала в Управлінні Служби безпеки України в Донецькій області. Наказом начальника Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях від 20.01.2020 №51-ОС/дск зарахована на військову службу в органи СБ України з 21 січня 2020 року по теперішній час та має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.02.2018, видане СБ України);

- довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 13.01.2025 №25 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в тому що позивач дійсно в період з 11.05.2017 по 10.10.2017 та з 11.10.2017 по 30.04.2018 безпосередньо брала участь в таких діях у місті Маріуполі;

- довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 13.01.2025 №26 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення в тому, що позивач дійсно в період з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 брала участь в таких діях та заходах у місті Маріуполі.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області: зарахувати з 25.02.2025 до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії період проходження нею військової служби з 21.01.2020 по 30.01.2025; зарахувати з 25.02.2025 до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії періоди служби з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 у кратному розмірі, а саме: один місяць за три місяця; врахувати з 25.02.2025 для обчислення розміру пенсії позивача розміри грошового забезпечення, зазначені у довідках ГУ СБУ від 24.02.2025 № 15/43 та від 24.02.2025 № 15/44;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області: зарахувати з 25.02.2025 до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії період проходження нею військової служби з 21.01.2020 по 30.01.2025; зарахувати з 25.02.2025 до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії періоди її служби з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 у кратному розмірі, а саме: один місяць за три місяця; врахувати з 25.02.2025 для обчислення розміру її пенсії розміри грошового забезпечення, зазначені у довідках ГУ СБУ від 24.02.2025 № 15/43 та від 24.02.2025 № 15/44.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Судом було встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком з 18.01.2025 у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV, приписами якого передбачено - військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Особи, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій» з числа осіб, зазначених у статтях 10 і 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», продовжують користуватися правом на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до цього пункту, передбаченим для членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, без заміни відповідного посвідчення.

Згідно п.1 ст. 44 Закону № 1058-IV, звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Судом встановлено, що позивач 25 лютого 2025 року звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про допризначення (перерахунок) пенсії з урахуванням наданих позивачем додаткових документів, в даному випадку додаткових довідок наданих їй Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, яка стала наслідком розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області визначеним за принципом екстериторіальності та яким було прийнято рішення про відмову у здійсненні такого перерахунку та зарахуванні визначених періодів.

Відповідач, відмовляючи в цьому, зазначив у своєму рішенні від 05.03.2025: - «Згідно до п.3 абзацу 2 Прикінцевих положень Закону України 1058 протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2.1 Порядку 22-1 від 25.11.2005, у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 квітня 2021 року за № 463/36085. Починаючи з 01.01.2017 заробіток враховується виключно по даним реєстру застрахованих осіб. На підставі вищевикладеного прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).».

У своєму відзиві відповідач зазначив наступне: - «Заявниця надала довідки про нараховані суми грошового забезпечення № 15/43 за період з 20.01.2020 по 31.12.2024. Згаданий період не може зараховуватися на підставі довідок, а тільки за даними персоніфікованого обліку, відповідно до Довідки ОК-5. В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нараховані та сплачені суми тільки до січня 2020 року. Щодо сплати страхових внесків із грошового забезпечення, виплата якого здійснена позивачу у період з 01.01.2020 по 01.01.2025, зазначаємо, що із наданих документів не вбачається можливим визначити суми страхових внесків, нарахованих/сплачених саме на грошове забезпечення позивача, оскільки такі відомості подавалися до Пенсійного фонду України загальною сумою під час направлення звітності. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №770 затверджено Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків але тільки за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським. Пунктом 15 цього Порядку передбачено обов`язок правління Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, Міноборони, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, МВС, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони затвердити порядок подання, обліку та оброблення відсутніх за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом. Обов`язок щодо внесення відомостей про застрахованих осіб до Реєстру страхувальників та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних має саме страхувальник або уповноважений орган. […]. Звертаємо увагу суду, що позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058, а не за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», тому неможливо застосувати при призначенні пенсії позивачці положень Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,…».

Судом встановлено, що період проходження служби позивача в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 21.01.2020 по 30.01.2025 не зарахований відповідачем позивачу до її загального страхового стажу при розгляді її заяви від 25.02.2025, як і не було враховано довідки про виплачену їй заробітну плату.

Отже з урахуванням вищезазначеного, суд має констатувати підстави не зарахування відповідачем вищезазначеного спірного періоду до загального страхового стажу, а саме відсутність сплати страхових внесків та в частині кратності один місяць за три, що їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV, а не пенсію за вислугою років відповідно до Закону України №2262-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

Підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону (п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №1058-IV).

Приписами частини 1 статті 15 Закону №1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV, виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Отже, до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

З метою забезпечення обліку застрахованих осіб в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування в Україні діє система персоніфікованого обліку та Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр), в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі також - Закон №2464-VI) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2464-VI, реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до абзацу 4 частини п`ятої статті 21 Закону №1058-IV, персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Таким чином, обов`язок щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески, покладається саме на роботодавця.

Вказане кореспондується також з нормами ч. 2 ст. 20 Закону №2464-VI, відповідно до яких персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

В свою чергу Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: надавати на безоплатній основі інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру податковим органам, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, органам праці та соціального захисту, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, у порядку, визначеному Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; 2) забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; 3) здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; 4) надавати безоплатно на вимогу застрахованих осіб інформацію, що міститься на їх персональних облікових картках у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру (ч. 1 ст. 14-1 Закону №2464-VI).

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону №2464-VI, зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (надалі також Постанова №10-1).

Відповідно до п. 4 розділу І Постанови №10-1 реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно із п. 1 розділу ІІ Постанови №10-1, реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронний цифровий підпис», «;Про захист персональних даних», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах».

Нормами п. 2 розділу ІІ Постанови №10-1 визначено, що у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України.

Постановою Пенсійного фонду №8-1 від 27.03.2018 були внесені зміни до Постанови №10-1, зокрема, в частині, що стосується даних облікової картки Реєстру застрахованих осіб, змін та уточнень до них.

Так, відповідно до п. 2 розділу ІV Постанови №10-1, до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

- персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

- відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно із п. 3 розділу ІV Постанови №10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, нормами Постанови №10-1 передбачений порядок внесення інформації щодо застрахованих осіб до Реєстру застрахованих осіб, а також документи/відомості, на підставі яких формується відповідна інформація.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №770 затверджено Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським (надалі також Порядок №770).

Так, відповідно до п. 3 Порядку №770, відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами №8 ДР і №1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами №8 ДР і №1 ДФ за період, за який подано інформацію.

Згідно із п. 4 Порядку №770, у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення, або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів, до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.

Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки:

- за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року - не пізніше ніж 1 грудня 2019 року;

- за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року - не пізніше ніж 1 травня 2020 року;

- за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2011 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2020 року;

- за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2021 року;

- за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року - не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.

Звіт подається у вигляді електронного документа (через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису).

У разі неможливості подання звіту у вигляді електронного документа він подається на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника або уповноваженого органу та скріплений печаткою (за наявності) (подається страхувальником або уповноваженим органом разом із звітом в електронній формі на електронних носіях інформації) (п. 5 Порядку №770).

В свою чергу нормами п.п. 9, 10 Порядку №770, на територіальний орган Пенсійного фонду України покладено повноваження щодо звіряння звіту, поданого відповідно до цього Порядку, з поданими страхувальником або уповноваженим органом раніше відомостями щодо кількості осіб і сум грошового забезпечення. А у разі виявлення недостовірних або помилкових відомостей, поданих та/або накопичених в електронних базах даних реєстру застрахованих осіб, не пізніше ніж через два робочі дні орган Пенсійного фонду України повідомляє страхувальнику або уповноваженому органу про виявлення розбіжностей.

Згідно положень п. 14 Порядку №770 відповідальним за правильність заповнення звітності та достовірність даних є страхувальник або уповноважений орган.

Порядок подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, Міноборони, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, МВС, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони (п. 15 Порядку №770).

Однак, правлінням Пенсійного фонду України не затверджено порядку подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок внесення відомостей про застрахованих осіб до Реєстру страхувальників, суд дійшов висновку, що такий обов`язок та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних є саме страхувальник або уповноважений орган.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі №490/12392/16-а, від 01.11.2018 в справі №199/1852/15-а, від 27.02.2019 в справі №638/5795/17, від 31.10.2019 у справі №683/1814/16-а, від 23.03.2020 в справі №535/1031/16-а та від 26.03.2020 в справі №299/3616/16-а, від 02.08.2022 в справі № 560/4616/20.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом начальника Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 20.01.2020 №51-ОС/дск зарахована на військову службу в органи Служби безпеки України з 21 січня 2020 року по теперішній час (30.01.2025), про що свідчить довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 30.01.2025 №131.

Разом з цим, періоди роботи з 21.01.2020 по 30.01.2025 до страхового стажу не зараховані, про що свідчить розрахунок стажу (довідка форми РС-право).

Як вже зазначалося судом, не зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду роботи має наслідком, що: - «В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нараховані та сплачені суми тільки до січня 2020 року. Щодо сплати страхових внесків із грошового забезпечення, виплата якого здійснена позивачу у період з 01.01.2020 по 01.01.2025, зазначаємо, що із наданих документів не вбачається можливим визначити суми страхових внесків, нарахованих/сплачених саме на грошове забезпечення позивача, оскільки такі відомості подавалися до Пенсійного фонду України загальною сумою під час направлення звітності. […].».

Судом встановлено, що позивачем до заяви про допризначення (перерахунок) пенсії додана довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/42, в якій повідомлено про наступне: - «Ця довідка видана співробітнику Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях (далі - Головне управління) ОСОБА_2 в тому, що Головне управління у повному обсязі сплатило страхові внески до Пенсійного фонду України із сум грошового забезпечення, виплаченого ОСОБА_1 за період її служби з 21.01.2020 по теперішній час. Відсутність інформації в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо сплати страхових внесків із виплачених Вам сум грошового забезпечення пояснюється наступними обставинами, незалежними від військовослужбовців Головного управління, як застрахованих осіб. Так, відомості щодо штатного складу військовослужбовців Служби безпеки України є інформацією з обмеженим доступом, у зв`язку з цим, Головне управління, з метою уникнення розголошення інформації з обмеженим доступом, не здійснювало подання до Пенсійного фонду України персоніфікованих відомостей стосовно військовослужбовців Головного управління, у т.ч. щодо ОСОБА_1 . В свою чергу, дані про отримані доходи всіх військовослужбовців Головного управління, у т.ч. щодо ОСОБА_1 , подавались до Пенсійного фонду України загальною сумою під час направлення звітності. Станом на дату складання довідки за бухгалтерським обліком в Головному управлінні відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків. Згідно з Витягом із інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами (копія витягу додається), у рядку 7, який містить відомості щодо сплати Головним управлінням «Єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців», зазначене позитивне сальдо. На даний час з боку органів Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України до Головного управління не надходили жодні не вирішені вимоги, які б стосувалися не сплати Головним управлінням страхових внесків із сум грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовців (працівників) Головного управління, у т.ч. із сум виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21.01.2020 по теперішній час.».

Також, до заяви про допризначення пенсії додані довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/43 та №15/44, з яких судом було вже встановлено, що ОСОБА_1 за період з 20.01.2020 - 31.01.2025 отримувала щомісячні суми грошового забезпечення, на які сплачені страхові внески, про що зазначено в цих довідках.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, при розгляді справи судом встановлено, що належними доказами підтверджується період проходження ОСОБА_1 військової служби у період з 21.01.2020 по 30.01.2025, а також отримання нею грошового забезпечення у зазначений період.

Щодо сплати страхових внесків із грошового забезпечення, виплата якого здійснена позивачу у період з 21.01.2020 по 30.01.2025, суд зазначає, що із наданих до суду документів не вбачається можливим визначити суми страхових внесків, нарахованих/сплачених саме на грошове забезпечення позивача, оскільки такі відомості подавалися до Пенсійного фонду України загальною сумою під час направлення звітності.

Слід зазначити, що на даний час не унормовано порядок подання страхувальниками, зокрема, Службою безпеки України (його територіальними органами), персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків застрахованих осіб у разі їх відсутності в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період, починаючи з 01.01.2017, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям.

Суд враховує, що обов`язок щодо внесення відомостей про застрахованих осіб до Реєстру страхувальників та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних має саме страхувальник або уповноважений орган.

Відсутність в Реєстрі страхувальників відомостей про отримане грошове забезпечення та сплату страхових внесків, за умови підтвердження належними доказами таких обставин, не може позбавити позивача соціальної захищеності та отримання пенсії у належному розмірі з урахуванням повного страхового стажу за час проходження військової служби в управлінні Служби безпеки України.

Під час розгляду заяви про допризначення (перерахунок) пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не враховані відомості, зазначені у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про отримане позивачем грошове забезпечення за період з 21.01.2020 по 30.01.2025, а також не зараховано до його страхового стажу період проходження служби з 21.01.2020 по 30.01.2025, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного до висновку, що Управлінням були допущені протиправні дії.

Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області: зарахувати з 25.02.2025 до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії періоди служби з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 у кратному розмірі, а саме: один місяць за три місяця, та як похідна вимога, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати з 25.02.2025 до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії періоди її служби з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 у кратному розмірі, а саме: один місяць за три місяця, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно п.16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 Закон № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно зі ст.16 Закону № 1788-ХІІ, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), […], мають право на пенсію: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст.2 Закону України № 2232-XII від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

За змістом абз.1 п.2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, зокрема, для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст.1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

За змістом п.19 ст.6 Закону України № 3551-XII від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до його страхового стажу.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно з абз.2 п.1 ст.8 Закону № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зараховується на пільгових умовах:

1) особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.

Таким чином, системний аналіз наведених норм права в їх взаємозв`язку із положеннями ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській обл., перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській обл., перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічні висновки за змістом щодо такого застосування норм права викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05.06.2018 у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17, від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а, від 31.08.2022 у справі № 185/6919/16-а, від 17.10.2022 у справі № 340/395/17, від 18.01.2023 у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справа № 160/6146/19. У вказаних постановах суд касаційної інстанції дійшов висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

При цьому позивачам у згаданих справах пенсія була призначена на підставі Закону № 1058-ІV.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.02.2018 року та наявною в матеріалах справи копією довідки виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 13.01.2025 №26 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, якою підтверджується участь позивача у здійсненні таких заходів в період з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022.

З огляду на зазначене, суд вважає, що час проходження позивачем служби, протягом якої вона брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення перебуваючи в Луганській та Донецькій областях, повинен бути зарахований до загального страхового стажу позивача в кратному обчисленні з урахуванням один місяць за три місяці.

Щодо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.03.2025 про відмову у перерахунку пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідачем позивачу протиправно не було зараховано до її страхового стажу проходження нею служби у спірний період та не було враховано довідки про її грошове забезпечення в цей період.

В той же час відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивачу від 05.03.2025, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за її заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернулася позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №52 від 05.03.2025 про відмову у перерахунку пенсії позивачу та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.02.2025 про допризначення (перерахунку) пенсії за віком призначеної у відповідності до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши при повторному розгляді вказаної заяви до страхового стажу період проходження військової служби з 21.01.2020 по 30.01.2025, період участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, якою підтверджується участь позивача у здійсненні таких заходів в період з 21.01.2020 по 24.08.2020, з 12.09.2020 по 21.05.2021, з 12.06.2021 по 12.09.2021 та з 27.09.2021 по 24.02.2022 відповідно до довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 13.01.2025 №26, - підлягають зарахуванню в кратному обчисленні з урахуванням один місяць за три місяці, та здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 25.02.2025 обчисливши її із врахуванням грошового забезпечення за період з 21.01.2020 по 30.01.2025, що визначене у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 24.02.2025 №15/43, №15/44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі № 200/1773/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 09 жовтня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. В. Гайдар

Т. Г. Гаврищук