Справа № 160/28842/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування наказів,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-2), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати пункти 11, 15 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: «11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про_ матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн.», «15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 22 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: «22. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_2 » у частині щодо покладення на підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 повної матеріальної відповідальності;
- визнати протиправним та скасувати абзац 4 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: «11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124225,59 грн.».
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: «3. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_3 по своїм військовослужбовцям» у частині щодо покладення, на підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 повної матеріальної відповідальності;
- визнати протиправним та скасувати абзац 6 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» наступного змісту: «Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення»;
- визнати протиправним та скасувати абзац 1 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» наступного змісту: «Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 занести до книги грошових стягнень і нарахувань суми завданої шкоди державі з метою подальшого відшкодування шляхом стягнення суми, завданої шкоди щомісяця в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення згідно пункту 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» до повного погашення збитків» у частині щодо стягнення коштів з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи
забезпечення позову шляхом зупинення на час розгляду справи судом дії індивідуальних актів, в частині, що стосуються позивача, а саме:
- пунктів 11, 15 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: «11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн.», «15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.»;
- абзацу 4 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: «11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124225,59 грн.»;
- абзацу 6 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно- господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» наступного змісту: «Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення».
В обгрунтування поданої заяви зазначено, що на підставі складеного комісією ВЧ НОМЕР_1 документи з назвою "Акт службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому", який не містить його реєстраційного номеру, дату і місця складання та не відповідає вимогам законодавства щодо порядку проведення службового розслідування, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 №617 "Про результати службового розслідування", який видано з порушенням чинного законодавства та містить очевидні ознаки протиправності, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності у загальному розмірі 11906883,65 грн. Стягнення значних сум коштів у розмірі 20% сум грошового забезпечення щомісяця за оскаржуваними наказами, які мають очевидні ознаки протиправності,негативно впливає як на морально-психологічний стан командира підрозділу, так і підпорядкованого йому особового складу, що матиме негативний стан на забезпечення бойової готовності в умовах збройної агресії ворога проти України. Окрім того, стягнення коштів до ухвалення судом рішення за позовною заявою, істотно негативно впливає на соціальний захист членів сім`ї позивача.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову подається:
1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно із частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, а також вказати, у чому, зокрема, будуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, оцінити складність вчинення таких дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилається на ч. 1 та ч. 2 ст. 150 та ст. 151 КАС України та вказує підставами для забезпечення позову те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому призвести до ускладнення відновлення порушених прав та інтересів позивача та є очевидними ознаки протиправності наказів відповідачів, які є предметом спору. Відповідно, на думку позивача, визначений спосіб забезпечення позову покликаний на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача та заявлений задля забезпечення об`єктивного, повного, всебічного розгляду справи, ефективного захисту, поновлення вже порушених прав та не допущення ще більшого порушення прав позивача на підставі п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі"стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.
Як вбачається з абзацу 6 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 №1538, з позивача утримується щомісячно 20 % від грошового забезпечення за завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн.
Відтак, знайшли підтвердження доводи позивача про те, що виконання оскаржуваних наказів може ускладнити виконання рішення суду, оскільки за умови задоволення позовних вимог та набрання рішенням законної сили з позивача вже буде стягнено частину грошового забезпечення в якості відшкодування завданої шкоди, а повернення таких грошових коштів потребуватиме вжиття позивачем додаткових дій, виконання яких можна було б уникнути за умови вжиття заходів забезпечення позову.
Таким чином, дослідивши наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на зазначене, суд вважає, що наявні підстави для забезпечення позову, які передбачені п.1 ч.2 ст. 150 КАС України шляхом зупинення стягнення в сумі 11906883,65 грн. з ОСОБА_1 згідно абз.6 ч.1 наказу ВЧ НОМЕР_2 №1538 від 22.09.2025 "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі" з огляду на те, що сума збитків 11906883,65 грн., яка покладена на позивача є великою та її стягнення буде відбуватись з його грошового забезпечення, та враховуючи перебування позивача у складі Збройних Сил України та залучення його до виконання бойових завдань.
Оцінюючи баланс інтересів сторін при вжитті заходів забезпечення позову, суд також враховує, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог заявника, скасування заходів забезпечення позову не перешкоджатиме подальшому виконанню спірних наказів, що вказує на дотримання умов співмірності заходів забезпечення позову.
Що стосується зупинення дії пунктів наказу 11, 15 наказу №617 від 16.08.2025 та абз.4 п.1 наказу №33 від 06.09.2025, то підстав такого зупинення суд не вбачає, оскільки зазначені накази лише фіксують результати службового розслідування та зміни які вносились до них. Відповідну оцінку зазначеним наказам (їх пунктів) буде надано судом під час ухвалення відповідного рішення. Перевірка протиправності дій відповідачів щодо проведення службового розслідування та притягнення позивача до матеріальної відповідальності є обов`язком суду під час вирішення справи по суті. На час розгляду заяви про забезпечення позову суд не має достатніх підстав надавати правову оцінку спірним наказам (пункту 11, 15 наказу №617 від 16.08.2025, абз.4 п.1 наказу №33 від 06.09.2025) до ухвалення рішення по суті .
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії (Doran v. Ireland) ЄСПЛ визначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом зупинення стягнення завданої шкоди в сумі 11906883,65 грн. з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони згідно абз.6 ч.1 наказу ВЧ НОМЕР_2 №1538 від 22.09.2025 "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі".
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зупинити стягнення в сумі 11906883,65 грн. з підполковника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), командира батальйону охорони згідно абз.6 ч.1 наказу ВЧ НОМЕР_2 №1538 від 22.09.2025 "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі", до набрання рішенням у цій справі законної сили.
Стягувач (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).
Боржник (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).
Боржник (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).
Копію ухвали направити до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 для вжиття відповідних дій.
Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова