Справа № 380/9036/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/9036/24 пров. № А/857/23467/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року (головуючий суддя Потабенко В.А., м.Львів) у справі №380/9036/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень у зв`язку із отриманням 20.08.2023 травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень у зв`язку із отриманням 20.08.2023 травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2024 по 11.04.2024; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і, начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100 грн. щомісячно починаючи з 01.02.2024 по 11.04.2024; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 20.05.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 20.05.203 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебував в розпорядженні командира у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини понад два місяці аж до моменту свого звільнення, та виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 11.04.2024, а відтак, враховуючи зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1001 від 15.09.2023 до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, ОСОБА_1 через перебування в розпорядженні командира понад два місяці мав би отримувати додаткову винагороду в розмірі 20100 грн. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17а графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, зокрема, у зв`язку із отриманням травми (поранення, контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини. Однак, зазначена додаткова винагорода не була виплачена позивачу при його звільненні, що підтверджується копією довідки про доходи від 15.04.2024 №4377/3, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 , що свідчить про протиправну бездіяльність зазначеної військової частини. Окрім цього, з 01.01.2020 положення п. 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). Водночас, із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням упродовж служби позивачу під час оспорюваного періоду здійснювалося нарахування та виплата у відповідному відсотковому відношенні як постійних, так і одноразових видів грошового забезпечення із застосуванням для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Позивач вважає, що встановлення посадового окладу та окладу за військовим званням та розрахунок місячного грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 та відповідно нарахування інших видів грошового забезпечення, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, здійснено у значно меншому розмірі, що призвело до порушення майнових прав, гарантованих Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 у розмірі 20100 гривень щомісячно за період з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї та інших похідних виплат, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (у період з 01.03.2022 по 31.12.2022), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (у період з 01.01.2023 по 20.05.2023). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що категорія військовослужбовців, яким має виплачуватись збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ № 168, підпадають військовослужбовці, щодо яких наявний висновок, сформульований у пп. «а» п. 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 («Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини»). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8126/2023 ОСОБА_1 з 17.10.2023 по 13.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з уточненим діагнозом F43.1 посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно депресивної симптоматики, з панічними атаками, флешбеками та інсомнією. Відповідно до виписного епікризу №9880/2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.12.2023 по 13.02.2024 з уточненим діагнозом посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими, стійкими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, емоційно-вольової нестійкості, флешбеків, панічних атак та інсомній. У зв`язку з тим що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з соматичним захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом) отриманим під час захисту батьківщини, тому відсутні підстави для виплати додаткової винагороди передбаченою Постановою КМУ №168 за період з 17.10.2023 по 13.12.2023. Також зазначає, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні). Відповідно до довідки ВЛК військовослужбовець ОСОБА_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Відтак позивач визнаний непридатним військової служби з виключенням з військового обліку, обмежено придатним до військової служби військовослужбовця не було визнано а тому відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 20 100 гривень передбачених Постановою №168 та Порядком №260. Окрім цього зазначає, що 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, пунктом 1 якої затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 Постанови №103). Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України встановлена заборона використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення розміру посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Відтак згідно з внесеними змінами розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення став розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року. Вважає, що львівський окружний адміністративний суд не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

В лютому 2022 року ОСОБА_1 був призваний по мобілізації до лав Збройних Сил України відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/22.

01.03.2022 позивача було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується копією відповідної довідки №2515 від 28.12.2023.

Відповідно до довідки від 28.12.2023 № 2515, що видана військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 26.02.2022 по 25.05.2022, з 28.08.2022 по 25.09.2022, з 11.10.2022 по 01.01.2023, з 28.06.2023 по 21.08.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

20.08.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку.

Відповідно до довідки № 3103 від 06.09.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 20.08.2023 одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету.

На фоні перенесених психотравмуючих ситуацій у ОСОБА_1 відмічалося погіршення психічного стану: порушився нічний сон, з`явилася тривога, страх, флешбеки, нічні кошмари, відчуття провини, розпачу, зневіра, став емоційно лабільним, конфліктним.

3 21.08.2023 по 01.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Близнюківська центральна районна лікарня» БСР ЛР Харківської області з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч та вибухова травма, контузія головного мозку.

06.09.2023 оглянутий психіатром, був скерований на стаціонарне лікування з діагнозом: виражена тривожно-фобічна реакція на бойовий стрес.

3 07.09.2023 по 29.09.2023 проходив стаціонарне лікування у КП ДБКЛ 3 НПД м. Дніпро, діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (25.05.2022), посткомоційний синдром (20.08 2023), хронічний гастрит, ремісія. Гіперпалізація щитовидної залози. Зі слів пацієнта психічний стан після виписки суттєво погіршився: намагався самоізолюватись, почастішали панічні атаки, флешбеки та нічні кошмари.

3 17.10.2023 по 13.12.2023 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

3 22.12.2023 по 13.02.2024 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

В подальшому за скерування командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було направлено до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17а графи 1 розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.04.2024 № 23-РС ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку за п.п. «б» (за станом здоров`я) відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2024 № 105 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11.04.2024 та зазначено про певні виплати, які передбачені відповідно до статусу військовослужбовця.

Разом з тим, станом на момент звільнення позивача з військової служби, Військова частина НОМЕР_1 не провела з останнім повних розрахунків по платежах та виплатах, які відповідно до норм чинного законодавства підлягають виплаті військовослужбовцям при їхньому звільненні.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

Загальновідомим є той факт, що воєнний стан триває надалі.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Постанова №168).

Щодо нарахування і виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 гривень суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови установлено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (Порядок №260).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Отже, колегія суддів наголошує на тому, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. Позбавлення такої виплати можливе , зокрема, у разі невиконання бойового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується копією відповідної довідки №2515 від 28.12.2023.

Відповідно до довідки від 28.12.2023 № 2515, що видана військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 26.02.2022 по 25.05.2022, з 28.08.2022 по 25.09.2022, з 11.10.2022 по 01.01.2023, з 28.06.2023 по 21.08.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

20.08.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку.

Згідно з довідкою № 3103 від 06.09.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 20.08.2023 одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету.

На фоні перенесених психотравмуючих ситуацій у ОСОБА_1 відмічалося погіршення психічного стану: порушився нічний сон, з`явилася тривога, страх, флешбеки, нічні кошмари, відчуття провини, розпачу, зневіра став емоційно лабільним, конфліктним.

3 21.08.2023 по 01.09.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Близнюківська центральна районна лікарня» БСР ЛР Харківської області з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухова травма, контузію головного мозку.

06.09.2023 позивач оглянутий психіатром, був скерований на стаціонарне лікування з діагнозом: виражена тривожно-фобічна реакція на бойовий стрес.

3 07.09.2023 по 29.09.2023 позивач проходив стаціонарне лікування у КП ДБКЛ 3 НПД м. Дніпро, діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (25.05.2022), посткомоційний синдром (20.08.2023), хронічний гастрит, ремісія. Гіперпалізація щитовидної залози. Зі слів пацієнта психічний стан після виписки суттєво погіршився: намагався самоізолюватись, почастішали панічні атаки, флешбеки та нічні кошмари.

3 17.10.2023 по 13.12.2023 позивач проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

3 22.12.2023 по 13.02.2024 позивач проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України № 168, відповідно до якої, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 2-1 вищезазначеної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відтак, виходячи зі змісту наведених постанов Кабінету Міністрів України додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, та у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Згідно з п. 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, 25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Колегія суддів наголошує, що з 17.10.2023 по 13.12.2023 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з діагнозом посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флешбеками, та інсомнією, а з 22.12.2023 по 13.02.2024 - проходив стаціонарне лікування з діагнозом посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

Вказані діагнози прямо пов`язані із вогнепальним осколковим сліпим пораненням обох передпліч, та вибуховою травмою, контузією головного мозку, які позивач отримав при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, та які є пов`язаними з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту батьківщини.

Щодо нарахування і виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 20100 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 доповнено п. 1-1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1001 від 15.09.2023.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 01.06.2023.

Відповідно до абз. 7 цього пункту військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Аналогічна норма щодо виплати додаткової винагороди, зокрема, 20100 грн. визначена абз. 29 п. 2 розділу XXXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Колегія суддів наголошує, що визначальним для виплати даної винагороди є визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби.

20.08.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку.

Відповідно до довідки № 3103 від 06.09.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 20.08.2023 одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету.

У зв`язку із тривалим перебуванням на лікуванні, ОСОБА_1 в жовтні 2023 року було виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 перебував в розпорядженні командира у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини понад два місяці аж до моменту свого звільнення, та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11.04.2024, а відтак, враховуючи зміни внесені постановою Кабінету міністрів України № 1001 від 15.09.2023 до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, ОСОБА_1 в зв`язку з перебуванням в розпорядженні командира понад два місяці, набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 20100 грн.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17 а графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, зокрема, у зв`язку із отриманням травми (поранення, контузії) пов`язаної із захистом Батьківщини.

Проте, зазначена додаткова винагорода не була виплачена позивачу при його звільненні, що підтверджується копією довідки про доходи від 15.04.2024 № 4377/3, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 .

Щодо доводів апелянта, що оскільки позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, обмежено придатним до військової служби військовослужбовця не визнано, тому відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 20100 грн., передбачених Постановою № 168 та Порядком № 260, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1-1 Постанови № 168 військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Вищезазначена норма містить альтернативні підстави для виплати додаткової винагороди визнання обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17а графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, зокрема, у зв`язку із отриманням травми (поранення, контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини.

Щодо нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XIІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).

Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення п. 4, а саме: 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. .

Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови №704.

Однак, вже 21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103 (чинна з 24.02.2018), п. 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 п. 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, на момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) п. 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Разом з тим, текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями п. 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з п. 6 Постанови № 103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28.10.2020 № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. . В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.

Однак, ще до ухвалення зазначеної постанови від 28.10.2020 № 1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнав протиправним і скасував п. 6 Постанови № 103.

Таким чином, з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція п. 4 Постанови №704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з п. 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті п. 4 Постанови №704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.

У постанові від 15.03.2023 у справі № 420/6572/22 Верховний Суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому колегія суддів зазначає, що п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

Проте, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (Закон № 294-IX) та Закон № 1082-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020, 2021, 2022 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Частина 3 ст. 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до такого Закону та Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, з огляду на визначені в ч. 3 ст. 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

З урахуванням наведеного, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 15.03.2023 у справі №420/6572/22 дійшла таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах: (1) з 01.01.2020 положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; (3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічний підхід Верховний Суд застосував також у справах №120/8603/21-а (постанова від 31.08.2022), №120/648/22-а (постанова від 16.11.2022), №640/17686/21 (постанова від 04.01.2023), №440/1185/21 (постанова від 10.01.2023).

У вищезгаданих справах, правовий висновок Верховного Суду про те, що з 1 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на дату ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним і скасовано п. 6 Постанови № 103.

Таким чином, проаналізувавши зазначені вище нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (у період з 01.03.2022 по 31.12.2022), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (у період з 01.01.2023 по 20.05.2023).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі №380/9036/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар