Справа № 120/17396/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/17396/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

07 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліціїв Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не винесення наказу про звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» - за власним бажанням з 22.11.2024; зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» у формі наказу - за власним бажанням з 22.11.2024 та внести відповідні записи до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025 позов задоволено частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» - за власним бажанням з 22.11.2024.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення, що поданий ним 14.11.2024, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині цього судового рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484 грн 48 коп.

30.06.2025 за вх.№41487/25 до Вінницького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №120/17396/24 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі №120/17396/24 за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що позивач у своєму позові заявив, що його судові витрати (гонорар адвоката) згідно договору про надання правничої допомоги від 23.11.2024 складають 40 000,00 грн., і докази на підтвердження таких обставин надав до суду протягом п`яти днів після ухвалення ним рішення, а саме: копію договору-доручення про надання правничої допомоги від 23.11.2024 б/н; копію додаткової угоди №1 від 23.11.2024 до договору-доручення про надання правничої допомоги від 23.11.2024 б/н; копію прибуткового касового ордеру від 23.11.2024 №23/11. Таким чином, Позивач у встановлені законом строки ініціював перед судом першої інстанції питання про необхідність розподілу його судових витрат, висловлюючи заздалегідь (у своїй першій процесуальній заяві) про такі наміри.

08 серпня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Національної поліції в Одеській області. У поданому відзиві представник відповідача просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі №120/17396/24 залишити без задоволення, ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скаргу задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025 у справі №120/17396/24 суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, у рішенні від 24.06.2025 судом вирішено як заявлені позовні вимоги, так і питання відшкодування судових витрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1, 3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч.1, 3, 4, 5 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

Необхідно зазначити, що у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025 у справі №120/17396/24 суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, у рішенні від 24.06.2025 судом вирішено як заявлені позовні вимоги, так і питання відшкодування судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, з огляду на приписи ч.3 ст.143 КАС України докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

Колегія суддів зазначає, що згідно із ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У постанові від 25.07.2023 справі №340/4492/22 Верховний Суд зазначив, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб не дає особі цілковитого розуміння, у який саме день розгляд справи буде закінчено, однак не позбавляє особу права подати відповідну заяву зокрема одночасно із поданням позову, відповіді на відзив, особливо після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, у якій зазначено про обрану форму адміністративного судочинства - спрощене позовне провадження без виклику осіб або з таким викликом. Це обґрунтовується тим, що вже на цьому етапі, виходячи навіть з умов договору про надання правничої допомоги, сторона вже має бути обізнана про те, які докази вона має можливість подати, а які ні через наявність певних причин.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 07.07.2023 у справі №340/2823/21 зазначив, що коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується як можливість подання протягом п`яти днів доказів на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до ст.252 КАС України.

Отже, питання щодо розподілу судових витрат після розгляду справи може мати місце і у справах, які розглядались в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому зазначене питання вирішується або при прийнятті судового рішення (рішення, постанови, ухвали) за наслідком розгляду адміністративної справи, або після такого розгляду за умови дотримання встановленого КАС України порядку.

Суд першої інстанції зауважив, що ані у позовній заяві, ані у будь-якій іншій заяві, яка могла б бути подана протягом строків, встановлених ч.2 ст.262 КАС України (або до закінчення розгляду справи), позивач не вказав про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі. Натомість у позовній заяві лише вказано, що попередній розрахунок витрат на правничу допомогу складає 40 000 грн.

Отже, суд першої інстанції у рішенні від 24.06.2025 року дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що представник позивача у заяві про ухвалення додаткового судового рішення просить повторно вирішити питання про стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу, яке вже було вирішено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Інші доводи наведені апелянтом висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.