Справа № 607/16576/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/16576/25 пров. № А/857/37281/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Запотічного І.І. та Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Свірський Т.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника адвоката Свірського Тараса Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21.08.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Свірського Тараса Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період (суддя суду І інстанції: Холява О.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 21.08.2025р., м.Тернопіль Тернопільської обл.),-

В С Т А Н О В И В:

11.08.2025р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 12.08.2025р.) представник адвокат Свірський Т.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 07.01.2025р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП, та закрити провадження у справі; стягнути на користь позивача з відповідача витрати на професійну правничу допомогу (а.с.1-5).

Згідно ухвали суду від 15.08.2025р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.16).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21.08.2025р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.34-35).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Свірський Т.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити (а.с.38-40).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дійшов неправильного висновку про звернення позивача до неналежного відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 не є юридичною особою. За таких умов саме ІНФОРМАЦІЯ_4 виступає носієм прав та обов`язків у публічно-правових відносинах.

Також суд в порядку вимог ст.48 КАС України зобов`язаний був вжити заходів щодо заміни неналежного відповідача або залучити співвідповідача, однак такого не зробив, чим унеможливив реалізацію позивача конституційного права судовий захист.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

14.10.2024р. відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 скерував на адресу позивача повістку, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до відповідача на 11 год. 00 хв. 24.10.2024р. для уточнення даних.

Зазначена повістка повернулася до відповідача 22.10.2024р. без вручення адресату по причині відсутності адресата за вказаною адресою.

03.01.2025р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1 про вказане порушення, що було виявлено 03.01.2025р. під час явки позивача до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 .

07.01.2025р. начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 виніс постанову № 3/1, відповідно до якої близько 10 год. 20 хв. 03.01.2025р. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , при цьому встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно повістки від 14.10.2024р., надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 о 11 год. 00 хв. 24.10.2024р. для уточнення даних, яка була повернута відправнику оператором поштового зв`язку 22.10.2024р., оскільки адресат відсутній за вказаною адресою.

Такими діями позивач ОСОБА_1 порушив вимоги абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які визначають, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

На підставі наведеного, ІНФОРМАЦІЯ_4 визнав позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с.7-8).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов заявлено до неналежного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також судом поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 3/1 від 07.01.2025р., оскільки такий пропущено з поважних причин.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову правильними та обґрунтованими, з таких причин.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Відповідно до абз.40 п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затв. постановою КМ України № 154 від 23.02.2022р. «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно приписів Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затв. наказом Міністерства оборони № 3 від 01.01.2024р.:

п.2 розділу І - уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

п.9 розділу ІІ - матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, якій надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.

п.11 розділу ІІ - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова).

З огляду на викладене, закон наділяє повноваженнями щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення, які передбачені ст.ст.210, 210-1, 211 КУпАП, визначених посадових осіб територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а винесення постанов за результатами розгляду таких справ керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В частині відсутності у ІНФОРМАЦІЯ_6 ознак юридичної особи колегія суддів враховує, що така обставина не позбавляє його бути відповідачем у публічно-правовому спорі.

Зокрема, в силу приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст.43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Отже, процесуальний закон не містить заборони визнавати відповідачем у справі суб`єкта владних повноважень, який не належить до юридичних осіб.

В частині покликань апелянта на невиконання судом приписів ст.48 КАС України колегія суддів враховує таке.

Згідно вимог ч.3 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч.4 вказаної статті).

Згідно протоколу судового засідання від 21.08.2025р. головуючим суддею було поставлено на обговорення заяву ІНФОРМАЦІЯ_6 про заміну його належним відповідачем; згідно позиції представника позивача відповідачем повинен бути лише ІНФОРМАЦІЯ_4 , через що просив в задоволенні такої заяви відмовити. За результатами вирішення вказаної заяви в заміні відповідача відмовлено (а.с.31-32).

Отже, суд в порядку ст.48 КАС України вирішував питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, однак представник позивача щодо такої заміни заперечував.

Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Водночас, суд першої інстанції дотримався вищенаведених вимог процесуального закону, з`ясував хто є належним відповідачем у справі та вирішував питання про його залучення до участі у справі, проти чого заперечував представник позивача.

У свою чергу, з огляду на принципову позицію представника позивача, суд не скористався своїм правом (а не обов`язком) щодо залучення ІНФОРМАЦІЯ_6 другим співвідповідачем.

Окрім цього, в силу приписів процесуального законодавства суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що розглядуваний позов заявлений до неналежного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки спірну постанову № 3/1 від 07.01.2025р. прийняв ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Решта доводів представника позивача по суті заявлених вимог не підлягають оцінці, оскільки позов заявлений до неналежного відповідача, через що останні не матимуть принципового значення для вирішення розглядуваного спору.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені представником позивача в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Свірського Тараса Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21.08.2025р. в адміністративній справі № 607/16576/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар

Дата складання повного судового рішення: 08.10.2025р.