Справа № 280/2547/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2547/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року (суддя Богатинський Б.В., повне судове рішення складено 09 червня 2025 року) в справі № 280/2547/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000085/2 від 12 березня 2025 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000085/2 від 12.03.2025.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом, який став підставою для витребування додаткових документів та для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, адже декларантом не спростовано сумніви митниці у правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що15.05.2024 ТОВ МОТОТЕХІМПОРТ (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією TAIZHOU ORDER IMPORT&EXPORT CO. LTD., CHINA (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № ORDER-1-2024MT на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту. В подальшому компанією-Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій (додатків) до нього: №1 від 30.05.24р., №2 від 11.06.24р., № 3 від 17.06.2024р. рахунку-фактури №OD-НН24058-2 від 28.11.24р. здійснено поставку ТОВ МОТОТЕХІМПОРТ товарів (оприскувачі ранцеві) на загальну суму 108864,00 дол.США. Зазначена товарна партія поставлялась на умовах FOB NINGBO згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.

Митна вартість зазначеного товару позивачем визначена відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.57 МК України - за основним методом, який встановлений ст.58 МК України.

Для підтвердження вартості товару,? яка?? повинна? ?бути? ?сплачена? ?продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: пакувальний лист б/н від 28.11.2024; рахунок-фактура (інвойс) № OD-HH24058-2 від 28.11.2024; коносамент (House bill of lading) №ZM24120415 від 19.12.2024; накладна УМВС № від 09.02.2025; накладна УМВС № від 09.02.2025; накладна УМВС № від 09.02.2025; накладна УМВС № від 09.02.2025; декларація про походження товару (Declaration of origin) №OD-HH24058-2 від 28.11.2024; некласифікований комерційний документ - Виписка з банківського рахунку від 01.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №1174 від 02.12.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару №992 від 03.09.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №25-PBT-5542 від 06.01.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Заявка №5542 від 28.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №1 від 01.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №1 від 30.05.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №2 від 11.06.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №3 від 17.06.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № ORDER-1-2024MT від 15.05.2024; договір (контракт) про перевезення № 28122022 від 28.12.2022; документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами (Закон України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції) №008/25 від 27.01.2025.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству направлено електронне повідомлення про надання документів, зазначено: за результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності, а саме: в договорі про перевезення від 28.12.2022 №28122022 перевізником зазначено P&B Terminal SIA, а в накладних УМВС від 09.02.2025 № , , , перевізник PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O. Інформація, яка б підтверджувала причетність PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім УМВС накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між P&B Terminal SIA та PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O. Згідно п.4.5. договір надання транспортно-експедиторського обслуговування від 28.12.2022 № 28122022 валюта платежу Євро, однак в рахунок №25-PBT-5542 та Заявці №5542 сума до оплати вказана у доларах США. Згідно п.4.7. договір надання транспортно-експедиторського обслуговування від 28.12.2022 № 28122022 сторони щомісяця складають та підписують акт виконаних робіт, однак такий акт не надано до митного. У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, запропоновано відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надати документи: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Листом № 001-06/03 від 06.03.2025 ТОВ МОТОТЕХІМПОРТ додатково надало митниці: додаткову угоду №3 від 24.07.2024, комерційну пропозицію виробника від 17.05.2024, прайс-лист виробника від 13.05.2024, та пояснення.

10.03.2025 відповідачем направлено додаткове повідомлення про надання документів: відповідно до п. 4.1 договір надання транспортно-експедиторського обслуговування від 28.12.2022 № 28122022 оплата послуг за даним договором та винагороди Експедитора здійснюється клієнтом протягом 10 днів з моменту виставлення рахунку-фактури. До митного оформлення надано рахунок-фактура №25-PBT-5542 від 06.01.2025. Однак банківських платіжних документів не надано. Запропоновано надати банківські платіжні документи що підтверджують оплату послуг з надання транспортно-експедиторського обслуговування.

11.03.2025 позивач листом №001-11/03, надав додаткову угоду №2707 від 27.02.2025, та повідомив, що для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством; інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.

12.03.2025 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000085/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару скоригована митницею за другорядним методом визначення? ?митної? ?вартості? -? 2-r? -? ?резервний? ?метод,? ?згідно? ?з? положеннями? ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки?? відмови? ? в? ?прийнятті? ?митної? декларації,? ?митному? ?оформленні? випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця? ?випустила? ?товар? у? ?вільний? обіг? ?за? ЕМД? № 25UA38U2 від 12.03.2025. Загальна? ?різниця? ?митних? ?платежів? ?(ПДВ)?? від? ?митної? ?вартості,? визначеної підприємством? ?та? ?скоригованої? ?митницею? склала 913971,80 грн. Розрахунок?? різниці? ?в? ?митних? ?платежах? ?(ціни? позову)? зазначено в графах 47 Нарахування? ?платежів? ?та ?В? ?Подробиці? ?розрахунків зазначеної вище ЕМД.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та відповідно, неспростування правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування основного методу визначення митної вартості.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Мототехімпорт» 20 лютого 2025 року подано до Тернопільської митниці ЕМД № 25UA86U5 з метою здійсненні митного оформлення товару - Переносні пристосування для розбризкування та розпилення рідин для садівництва, виробництва торговельних марок "NOWA"/"Vitals": переносні оприскувачі ранцевого типу, з автономним живленням, що складаються з поліетиленового бака з фільтром (V=12л) та агрегатним відсіком з вбудованими електронасосом, регулятором тиску та джерелом живлення з приладами контролю заряду, до насосу якого під`єднується телескопічна штанга з розпилюючою насадкою та сполучним шлангом, в комплекті з приладдям для обслуговування, обприскувачі акумуляторні: - мод.Sm 112o 4140 шт.; -мод.OP 1512o 5040 шт. Галузь застосування - у садівництві, сільському господарстві для боротьби зі смітною рослинністю, дезінфекції.

Товари отримано позивачем за контрактом № ORDER-1-2024MT, укладеним 15 травня 2024 року? ТОВ «Мототехімпорт» (покупець) з компанією TAIZHOU ORDER IMPORT&EXPORT CO. LTD. (Китай, продавець).

До митної декларації декларантом з метою підтвердження митної вартості додано документи, зазначені в графі 44 МД.

Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Митним органом надіслано позивачеві повідомлення, в якому запропоновано подати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

На вимогу митного органу декларантом надано пояснення та документи: прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 13.05.2024; пропозиція укласти договір (оферта) - комерційна пропозиція від 17.05.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №3 від 24.07.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №2702 від 27.02.2025.

Тернопільською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000085/2 від 12 березня 2025 року, яким митну вартість визначено за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості згідно зі ст. 64 Митного кодексу України.

Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного (резервного) методу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості товару є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Виходячи з рішення про коригування митної вартості, документи, подані згідно з частиною другою статті МК України, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, а саме:

1) до митного оформлення надано договір про перевезення від 28.12.2022 № 28122022 де перевізником зазначено «P&B Terminal SIA», а в накладних УМВС від 09.02.2025 №, , , перевізник «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O»; інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O» до перевезення вантажу залізничним транспортом, окрім УМВС, накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «P&B Terminal SIA» та «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O»;

2) відповідно до п. 4.1 договір надання транспортно-експедиторського обслуговування від 28.12.2022 № 28122022 оплата послуг за даним договором та винагороди експедитора здійснюється клієнтом протягом 10 днів з моменту виставлення рахунку-фактури; до митного оформлення надано рахунок-фактура №25-PBT-5542 від 06.01.2025, однак банківських платіжних документів не надано;

3) згідно з п. 4.5 договору надання транспортно-експедиторського обслуговування від 28.12.2022 № 28122022 валюта платежу євро, однак в рахунку №25-PBT-5542 та заявці №5542 сума до оплати вказана у доларах США;

4) згідно з п. 4.7 договору про перевезення від 28.12.2022 № 28122022 сторони щомісяця складають та підписують акт виконаних робіт, однак такий акт не надано, що на думку митниці, може свідчити про неповноту включення витрат, пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

5) не подано митну декларації країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей;

6) прайс-лист № б/н від 03.10.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність.

Стосовно зауважень митного органу про непідтвердження транспортної складової митної вартості суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як встановлено пунктом 6 частини другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Судом встановлено, на міжнародне перевезення товару здійснювалось?на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування №28122022 від 28 грудня 2022 року, укладеного між ТОВ «Мототехімпорт» як замовником та компанією «P&B Terminal SIA» як експедитором.

Умовами цього договору установлено, що предметом цього договору є надання експедитором клієнту послуг з транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта, в тому числі організації перевезень різними видами транспорту, перевалки в портах та надання інших узгоджених Сторонами послуг (п. 1.1); експедитор має право представляти інтереси клієнта у взаємовідносинах з державними органами, юридичними і фізичними особами з питань транспортного експедирування вантажів (п. 2.2.2), вибирати та змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, вибирати та змінювати порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта (п. 2.1.1), укладати від свого імені чи від імені клієнта договори з портами, перевізниками та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та інші послуги, що пов`язані з виконанням цього договору (п. 2.1.2).

Судом першої інстанції правильно зауважено, що особливістю цього перевезення є те, що в цьому випадку здійснювалось комбіноване перевезення ватажу декількома видами транспорту: морське міжнародне перевезення контейнера до проміжного порту Рига, а далі перевантаження контейнерів залізницею і доставлення в Україну.

Статтею 128 Кодексу торговельного мореплавства України установлено, що умови морського перевезення вантажів визначаються договором. Умови та порядок організації мультимодального перевезення за участю морського транспорту визначаються Законом України «Про мультимодальні перевезення».

За договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт) (стаття 133 Кодексу торговельного мореплавства України).

Статтею 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» передбачено, що за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про мультимодальні перевезення» розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Отже, ТОВ «Мототехімпорт» мало договірні відносини щодо? перевезення?товару з перевізником компанією «P&B Terminal SIA», проте у позивача відсутні договірні відносини з?питання транспортування? товару з третіми особами, що залучались до перевезення вантажу, у тому числі компанією «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.».

Перевізником? «P&B Terminal SIA» виставлений? ТОВ «Мототехімпорт»?загальний? ?рахунок №25-РВТ-5542 від 06 січня 2025 року на оплату послуг з морського перевезення товару та його наземного перевезення.

При цьому факт залучення експедитором до? перевезення?вантажу інших осіб - безпосередніх виконавців не впливає на розмір транспортної складової митної вартості.

Суд зауважує, що розмір транспортних витрат є доведеним наданими декларантом документами, як й є у повній мірі доведеними факти прийняття товару до перевезення, його перевезення та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості у поданих декларантом документах на підтвердження транспортної складової митної вартості, інформація у поданих документах кореспондуються між собою, ідентифікується з задекларованими товарами, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що митний орган мав можливість перевірити числові значення транспортної складової митної вартості.

Стосовно оплати транспортних послуг суд зазначає наступне.

Додатковою угодою №2702 від 27 лютого 2025 року термін оплати вартості транспортування продовжено до 27 березня 2025 року; додатковою угодою №270225 від 27 лютого 2025 року узгоджена оплата транспортних витрат шляхом ділення рахунку №25-РВТ-5542 на два рахунки: №25-РВТ-5542- 1 на суму 11300 дол.США для оплати вартості транспортування контейнерів № №№ HASU4289201, HASU4071729 та рахунок №25-РВТ-5542-2 на суму 22600 дол. США для оплати вартості транспортування контейнерів №№ MRSU4903618, MRKU4990060, MRSU3953412, MRKU1692470.

Оплата вартості транспортування контейнерів за рахунками №25-РВТ-5542-1 та №25-РВТ-5542-2 фактично здійснена банківською платіжною інструкцією №1310 від 13.03.2025 та № 1334 від 21.03.2025.

Крім того, суд зауважує, що факт не надання розрахункових документів щодо здійснення повної оплати транспортної складової митної вартості жодним чином не впливає на розмір такої складової. При цьому суд враховує висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/4680/16, висловлювався правовий висновок щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

З аналогічних підстав суд відхиляє аргумент митного органу про здійснення оплати транспорно-експедиторських послуг у доларах США, тоді як за умовами договору валютою платежу є євро, позаяк ці обставини не мають значення у питанні доведеності розміру транспортної складової митної вартості.

Крім того, ця розбіжність усунута декларантом в ході митного оформлення товару шляхом надання митниці додаткової угоди №3 від 24 липня 2024 року, у якій вказано, що валюта платежу змінена з євро на долар США.

Стосовно питання ненадання до митного оформлення акту виконаних робіт суд вказує, що на час подання митної декларації акт виконаних робіт щодо транспортування товарів сторонами не був оформлений, акт підписано 12 березня 2025 року, тобто після декларування товарів.

Відтак, доводи апелянта про не надання позивачем? транспортних перевізних документів є хибними. Приведені доводи митниці стосуються не надання до митного оформлення документів щодо транспортування товару, які не стосуються числових значень та вартості транспортування, а фактично лише підтверджують договірні відносини між перевізником та експедитором, тому не надання таких документів не перешкоджало митному органу перевірити числові значення складових митної вартості, в тому числі транспортної складової.

Аргумент відповідачем про не подання митної декларації країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей, суд також відхиляє з тих підстав, що митна декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товарів, у розумінні статті 53 МК України.

Також судом відхиляється аргумент апелянта, що наданий декларантом прайс-лист № б/н від 03 жовтня 2024 року містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB QINGDAO, що обмежує конкурентність.

Суд зауважує, що як прайс-лист, так й комерційна пропозиція відповідно до частини другої статті 53 МК України не є документом, що підтверджує митну вартість товару, тому відсутні підстави вважати, що відомості, які зазначені в цих документах, перешкоджають митному органу перевірити числові значення складових митної вартості.

При цьому відомості, зазначені у прайс-листі та комерційній пропозиції, кореспондуються з іншими наданими позивачем? документами.

Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.

Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар.

Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Також апелянтом зазначається про не надання декларантом додатково витребуваних документів.

Суд з цього приводу також погоджується із висновком суду першої інстанції, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до статті 53 МК України обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, тобто митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В цьому випадку декларантом надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, тому є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що сам факт не подання декларантом додаткових документів не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару, з урахуванням того, що митним органом не обґрунтовано, яким чином додатково витребувані документи могли б вплинути на митну вартість товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11 вересня 2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31 березня 2015 року в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості (за резервним методом).

Статтею 57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами третьою п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами статті 64 МК України, яка регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу, метод 2-ґ), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митною декларацією, зазначеною у рішенні про коригування митної вартості, є безпідставним, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на митній вартості іншого митного оформлення.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схожими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 МК України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в справі № 280/2547/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в справі № 280/2547/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко