Справа № 640/33597/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва" про стягнення фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до суду надійшов адміністративний позов Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва", в якому просить суд:

- стягнути з комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва" фінансові санкції на загальну суму 1 700, 00 грн за постановою «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини» від 22.04.2021 № 26-21 до спеціального фонду місцевого бюджету на р/рахунок UА0026008, банк-отримувач - УК у Подільському районі; код банку 899998, , код доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою від 18.08.2021 № 26-21 на відповідача накладено фінансові санкції за невиконання припису органу охорони культурної спадщини у розмірі 1 700,00 грн. Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» штрафні санкції не сплачено, а тому заборгованість підлягає примусовому стягненню у судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» фінансові санкції на загальну суму 1 700 грн за постановою Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини» від 18.08.2021 № 26-21 до спеціального фонду місцевого бюджету на р/рахунок UА0026008, банк-отримувач - УК у Подільському районі; код банку 899998, , код доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять доказів оскарження та скасування припису від 26.05.2021 № 382/П, за невиконання вимог якого на відповідача накладені фінансові санкції. З огляду на вказане, припис від 26.05.2021 № 382/П підлягав виконанню комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

В свою чергу, постанова Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.08.2021 № 26-21 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини» відповідачем також не оскаржена; докази протилежного у справі відсутні.

Відтак, враховуючи ненадання відповідачем доказів сплати фінансових санкцій в сумі 1 700,00 грн, такі підлягають стягненню в судовому порядку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги наступні.

Наказ Головного управління охорони культурної спадщини від 25.09.2006 № 53, який став підставою для укладення охоронного договору, а в подальшому винесення постанови про накладення штрафних санкцій, стосовно відповідача належним чином не зареєстрований, а отже є не чинним в розумінні вищевказаних норм.

Винесення постанови про накладення фінансової санкції на позивача за порушення вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» належить виключно до компетенції голови та заступника голови Київської міської державної адміністрації. Норми ст. 45 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не підлягають розширеному тлумаченню і містять вичерпний перелік суб`єктів до компетенції яких віднесено накладення штрафних санкцій, передбачених ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а тому не можна вважати, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень, що визначені Конституцією і законами України.

Постанова була винесена неналежним суб`єктом, а тому фінансові санкції на відповідача накладено неправомірно. З огляду на вказане, постанова № 26-21 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини» є незаконною.

Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради в даному випадку хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте владне підпорядкування між сторонами обмежується правом накладати фінансові санкції на підставі Закону України «Про охорону культурної спадщини» за порушення чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини та приймати рішення про їх накладення, а тому висновок суду першої інстанції про те, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

За суб`єктним складом сторін та суттю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

До обов`язку підприємства належить утримання лише частини будинку (п.5.3 Договору), а отже санкції винесені Департаментом є необґрунтованими та незаконними. Будинок №1/26 на вулиці Генерала Геннадія Воробйова в місті Києві не належить комунальному підприємству та не знаходиться в його користуванні.

Місця загального користування є власністю співвласників будинку на вул. Генерала Геннадія Воробйова, 1/26, а отже комунальне підприємство не є належною стороною договору.

Комунальне підприємство не було замовником виконання робочого проекту «Капітальний ремонт (ремонтно-реставраційні роботи) житлового будинку за адресою: вул. Курська, 1/26 у Солом`янському районі», отже припис №382/П від 26.05.2021 винесений відносно відповідача, який не є ані виконавцем, ані замовником вищевказаних робіт є незаконним. Враховуючи вищезазначене, комунальне підприємство не може бути стороною вищевказаного охоронного договору, оскільки відповідно до норм чинного законодавства України не наділене повноваженнями по його виконанню.

Акт № 26-21 про вчинення правопорушення від 10.08.2021, складений головним спеціалістом Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) О. Гудзь та Постанова № 26-21 від 18.08.2021 винесена в. о. директора Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) І. Черненко не обґрунтовані та є такими, що складені з порушенням вимог чинного законодавства, насамперед оскільки комунальне підприємство не є суб`єктом даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України кожна юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а отже підприємство не може відповідати за дії третьої особи щодо не виконання вищезазначеного робочого проекту. Окрім того, надана позивачем фото-фіксація будинку містить фасад будинку, але відповідно до умов охоронного договору комунальне підприємство здійснює обслуговування лише місць загального користування (п.5.1 Договору).

До обов`язку підприємства належить утримання лише частини будинку (п.5.3 Договору), а отже санкції винесені Департаментом є необґрунтованими та незаконними.

Враховуючи відсутність у договорі строку (терміну дії) комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління житлового фонду Солом`янського району м. Києва» зверталось 15.09.2021 до Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з пропозицією про розірвання охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини № 3670 від 08.12.2017. Вказана пропозиція отримана Департаментом через систему АСКОД (систему електронного документообігу), але всупереч ст. 188 ГК України у двадцятиденний термін не розглянута та відповідь комунальним підприємством не отримана.

Акт огляду не містять по-перше дати його складання, є одноособовим, без присутності свідків та представників відповідача, окрім того, вказаний акт містить обстеження будинку в Святошинському районі; відповідач не здійснює обслуговування будинків Святошинського району.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року та від 10 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

24 вересня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» () зареєстровано в якості юридичної особи.

08.12.2017 між Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - орган охорони) та комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» (далі - уповноважена особа) укладено Охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини № 3670, відповідно до п. 1 якого власник (уповноважена особа) бере на себе зобов`язання щодо охорони щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - будинок житловий (наказ Головного управління охорони культурної спадщини від 25.09.2006 № 53) за адресою: вул. Курська, 1/26. Один з трьох житлових будинків для офіцерів-вихователів Миколаївського артилерійського училища на вул. Курській, 1/26, 3, 5. Технічна адреса приміщень за даними КМБТІ: вул. Курська, 1/26 літ. А. Пунктом 4 Договору установлено, що припис органу охорони в межах його повноважень є обов`язковим для власника (уповноваженої особи). Відповідно до п. 11 Договору власник (уповноважена особа) зобов`язується своєчасно проводити поточний ремонт вказаної частини щойно виявленого об`єкта культурної спадщини і роботи по впорядкуванню території щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, виконувати реставраційні, ремонтні та інші роботи в терміни, передбачені у п. 13 даного документу, у разі потреби - в терміни, визначені окремим розпорядженням органу охорони. В силу пункту 13 Договору з метою збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та створення належних умов для його використання власник (уповноважена особа) зобов`язаний провести такі роботи: ремонтно-реставраційні роботи у вказаних приміщеннях будинку за науково-проектною документацією, розробленою та погодженою у встановленому законодавством порядку - протягом 2017-2019 років.

Головним спеціалістом відділу моніторингу зон охорони Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснено зовнішній огляд будинку № 1/26 на вул. Генерала Геннадія Воробйова (стара назва - вул. Курська) та складено акт огляду від 24.05.2021. За висновками акту будинок перебуває у незадовільному стані та потребує проведення ремонтно-реставраційних робіт. Додаток до акту: фотофіксація.

26.05.2021 позивачем складено припис № 382/П з вимогами до відповідача в десятиденний строк з дня отримання припису надати до позивача на розгляд, у встановленому порядку, науково-проектну документацію на проведення комплексу заходів по збереженню частини культурної спадщини за адресою м. Київ, вул. Генерала Геннадія Воробйова, 1/26. Припис направлено комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» засобами поштового зв`язку та отримано ним 31.05.2021.

Зазначені вимоги, у визначений в приписі строк, відповідачем не виконані, у зв`язку із чим позивачем складено акт від 10.08.2021 № 26-21 про вчинення правопорушення, а саме порушення ч. 2 ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Акт направлено комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» засобами поштового зв`язку та отримано ним 16.08.2021.

Вимоги припису від 26.05.2021 № 382/П відповідачем не виконані, що зумовило винесення позивачем постанови від 18.08.2021 № 26-21 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини», якою на відповідача на підставі абз. 1 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» накладено фінансові санкції в розмірі 1 700,00 грн за невиконання припису органів охорони культурної спадщини. Зазначену постанову отримано відповідачем 25.08.2021.

Несплата відповідачем фінансових санкцій у розмірі 1 700,00 грн зумовила звернення Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до суду з даною позовною заявою.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури.

Частинами четвертою та п`ятою статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом.

Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Згідно з положеннями стаття 66 Основного Закону України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини». Охорона об`єктів культурної спадщини визнається одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Згідно із частинами першою, третьою та четвертою статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768 (далі - Порядок № 1768), власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (пункт 1 Порядку № 1768).

Статтею 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено повноваження органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до пункту 1 Положення про Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 07 березня 2018 року № 381 (далі - Положення), Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київради (КМДА), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітне та підконтрольне Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до пунктів 4.1, 5.16, 5.21, 5.34 Положення Департамент відповідно до покладених на нього завдань:

- забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини міста Києва;

- забезпечує захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження;

- видає розпорядження та приписи щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їх територіях і в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених Законом України «Про охорону культурної спадщини»;

- укладає охоронні договори на об`єкти культурної спадщини та здійснює контроль за їх виконанням у встановленому порядку.

Статтею 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що Департамент є органом, уповноваженим забезпечувати реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини міста Києва, забезпечувати захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження та видавати з метою реалізації своїх повноважень обов`язкові до виконання розпорядження та приписи щодо охорони пам`яток місцевого значення.

Як вбачається зі змісту спірних правовідносин, будинок житловий (поч. ХХ ст.) за адресою: вул. Генерала Геннадія Воробйова, 1/26 (вул. Курська, 1/26), наказом Головного управління охорони культурної спадщини від 25 вересня 2006 року № 53, занесений до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» (зі змінами та доповненнями) жилий будинок № 1/26 на вул. Генерала Геннадія Воробйова (колишня назва - вул. Курська) віднесено до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

08 грудня 2017 року між Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - орган охорони) та комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» (далі - уповноважена особа) укладено Охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини № 3670, відповідно до пункту 1 якого власник (уповноважена особа) бере на себе зобов`язання щодо охорони щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - будинок житловий (наказ Головного управління охорони культурної спадщини від 25 вересня 2006 року № 53) за адресою: вул. Курська, 1/26; один з трьох житлових будинків для офіцерів-вихователів Миколаївського артилерійського училища на вул. Курській, 1/26, 3, 5; технічна адреса приміщень за даними КМБТІ: вул. Курська, 1/26 літ. А.

Пунктом 4 наведеного Договору установлено, що припис органу охорони в межах його повноважень є обов`язковим для власника (уповноваженої особи).

Відповідно до пункту 11 Договору власник (уповноважена особа) зобов`язується своєчасно проводити поточний ремонт вказаної частини щойно виявленого об`єкта культурної спадщини і роботи по впорядкуванню території щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, виконувати реставраційні, ремонтні та інші роботи в терміни, передбачені у п. 13 даного документу, у разі потреби - в терміни, визначені окремим розпорядженням органу охорони.

В силу пункту 13 Договору з метою збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та створення належних умов для його використання власник (уповноважена особа) зобов`язаний провести такі роботи: ремонтно-реставраційні роботи у вказаних приміщеннях будинку за науково-проектною документацією, розробленою та погодженою у встановленому законодавством порядку - протягом 2017-2019 років.

Таким чином, на виконання вимог Охоронного договору № 3670 комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» мало обов`язок провести ремонтно-реставраційні роботи у будинку за адресою: вул. Курська, 1/26 за науково-проектною документацією, розробленою та погодженою у встановленому законодавством порядку протягом 2017-2019 років.

Суд враховує, що станом на момент виникнення спірних правовідносин наведений договір був чинним та у встановленому законом порядку не припинений, відтак заперечення апелянта щодо належності сторін договору, не є спроможними.

У контексті наведеного, судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо чинності та порядку державної реєстрації наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 25 вересня 2006 року № 53, який став підставою для укладення охоронного договору, оскільки правомірність його прийняття не є предметом спірних правовідносин та відповідачем у судовому порядку не оскаржується.

26 травня 2021 позивачем складено Припис № 382/П з вимогами до відповідача в десятиденний строк з дня отримання припису надати до позивача на розгляд, у встановленому порядку, науково-проектну документацію на проведення комплексу заходів по збереженню частини культурної спадщини за адресою м. Київ, вул. Генерала Геннадія Воробйова, 1/26. Припис направлено Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» засобами поштового зв`язку та отримано ним 31 травня 2021 року.

Доказів оскарження означеного Припису № 382/П відповідачем не надано та судом не встановлено.

Крім того, вимоги Припису № 382/П відповідачем не виконано, що останнім не заперечується.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини», приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Наведене слугувало підставою винесення позивачем Постанови від 18 серпня 2021 року № 26-21 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини», якою на відповідача на підставі абзацу 1 частини 1 статті 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» накладено фінансові санкції в розмірі 1 700,00 грн за невиконання припису органів охорони культурної спадщини.

За доводами апеляційної скарги, постанова була винесена неналежним суб`єктом, а тому фінансові санкції на відповідача накладено неправомірно.

Апеляційний суд зауважує, що відповідач не оскаржив у судовому порядку наведену Постанову від 18 серпня 2021 року № 26-21, відтак дослідження порядку її винесення не входить до обсягу позовних вимог.

Таким чином, враховуючи ненадання відповідачем доказів сплати фінансових санкцій в сумі 1 700,00 грн, такі підлягають стягненню в судовому порядку, що вірно виснував суд першої інстанції.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо порушення правил підсудності, судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України позивачами в адміністративній справі можуть бути суб`єкти владних повноважень. Зазначене також підтверджується положеннями пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно- правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, окрім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Звернення суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічного права) з позовом до суб`єкта приватного права відбувається з метою ефективного захисту суспільних інтересів (охоронюваного законом інтересу).

Як вбачається зі змісту фактичних обставин справи, під час огляду пам`ятки архітектури позивачем виконувалися повноваження щодо дотримання законодавства про охорону культурної спадщини та вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання пам`ятки, здійснювався огляд пам`ятки архітектури та перевірка належного утримання та використання пам`ятки архітектури, а не проводилась перевірка господарської діяльності позивача.

Правовідносини за участю органів охорони культурної спадщини, а також власника чи особи, яка набула права володіння, користування/управління об`єктом культурної спадщини, мають публічний характер, оскільки пов`язані з реалізацією державного управління охороною культурної спадщини.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 806/1536/18.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва" - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко