Справа № 725/6819/25
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/6819/25
Номер провадження 2-а/725/107/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового Попової Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що він є особою з інвалідністю II групи та 25 травня 2025 року припаркував автомобіль марки Opel, номерний знак НОМЕР_1 за адресою м. Чернівці, вул. Старожучківський шлях, на вільному місці, оскільки всі спеціально відведені місця для паркування осіб з інвалідністю були зайняті. В подальшому, отримав повідомлення, яке було закріплено на лобовому склі автомобіля, про адміністративне правопорушення серії СЕ№0180484, в якому вказано, що він не оплатив за послуги користування майданчиком для платного паркування, чим порушив правила паркування транспортних засобів, і тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Не погоджуючись з таким повідомленням, він звернувся до відповідача із заявою про його скасування, натомість отримав відповідь, що скасування повідомлення про адміністративне правопорушення законом не передбачено, а тому він звернувся з позовом та суду проте йому було відмовлено в задоволенні позову та роз`яснено, що він помилково вважав повідомлення постановою.

26 червня 2025 року поштою він отримав постанову серія СЕ №0180484 про адміністративне правопорушення, винесену Інспекцією з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки/стоянки транспортного засобу в зоні платного паркування без сплати відповідного збору, з накладенням штрафу у розмірі 300 грн.

Оскільки, він належить до пільгової категорії громадян, які звільняються від оплати паркування за умови наявності на транспортному засобі відповідного розпізнавального знаку 7.17, що ним керує особа з інвалідністю. Зазначав, що згідно з долучених до матеріалів справи фото-доказів вбачається наявність відповідного розпізнавального знаку 7.17-"Водій з інвалідністю" на його автомобілі, у зв`язку з чим вважає ним дотримано вимоги порядку отримання відповідної пільги на безоплатне паркування, оскільки на транспортному засобі був розміщений розпізнавальний знак 7.17 - "Водій з інвалідністю".

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з паркування Чернівецької міської ради серії СЕ0180484 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивач зобов`язаний був оплатити за користування послугами майданчику для платного паркування, оскільки здійснив паркування на місці, що не являється місцем для безоплатного паркування транспортних засобів осіб із інвалідністю. Отже, позивач зупинився на майданчику для платного паркування загальному місці та не здійснював оплату за його користування, а тому правомірно був притягнутий до відповідальності за вказане правопорушення.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що він вимушено зупинився на місці платного паркування, адже усі місця для безоплатного паркування водіїв з інвалідністю були зайняті, проте вважає, що відсутність спеціально відведених вільних місць не створює у нього обов`язок оплачувати платне місце паркування, адже в такому випадку знецінюється і втрачає сенс надана законодавством пільга для осіб з інвалідністю та порушується принци верховенства права.

Сторони в судове засідання не з`явились, у заявах по суті справи просили справу розглядати без їх участі.

Ухвалою Чернівецького районного суду від 07.08.2025 року поновлено позивачу процесуальний строк звернення до суду з даним позовом, витребувано у відповідача, Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради, відео- або фотоматеріали з місця події, де 25 травня 2025 року було припарковано автомобіль Opel, номерний знак НОМЕР_1 за адресою м. Чернівці, вул. Старожучківський шлях.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, судом встановлено, що інспектором з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради 23.06.2025 року винесено постанову серії СЕ№0180484 на підставі якої накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП по факту того, що він на транспортному засобі марки Opel, номерний знак НОМЕР_1 25.05.2025 року об 11 год. 47 хв. за адресою м.Ченівці, вул. Старожучківський шлях не оплатив послуги за користування майданчиком для платного паркування (а/с 4).

Диспозицією ч. 1 ст. 152-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Відповідно до примітки до вказаної статті, положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

За наслідками розгляду справи встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (а/с 10).

Відповідно до вимог ч.6, 7 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» , власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць длябезоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

З системного аналізу наведеного вбачається, що особа з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю можуть безоплатно розміщувати свої транспортні засоби лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчиків місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, а також за умов передбачених 7.7 ст. 30 вказаного Закону.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи фототаблиць, автомобіль позивача, який він припаркував 25.05.2025 року об 11 год. 47 хв. за адресою м.Ченівці, вул. Старожучківський шлях був з розпізначальним знаком "Водій з інвалідністю" (а/с 11).

Отже, позивач, будучи особою з інвалідністю ІІ групи, мав право на безоплатне розміщення свого транспортного засобу лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчика місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, а не на будь-яку місці в межах майданчику для платного паркування.

Відповідно до копії паспорта на майданчик для паркування транспортних засобів на вул. Старожучківський шлях в м.Чернівці на вказаному майданчику автостоянки для автомобілів на 144 місця, в тому числі 15 місць для інвалідів (а/с 44).

Згідно з п. 5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортним засобам, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 585 від 25.05.2011, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Як вбачається із фотознімків, які долучені сторонами до матеріалів справи, транспортний засіб позивача розташовано на загальному, а не на спеціальному місці для осіб з інвалідністю, оскільки відсутні спеціальний знак та розмітка, а тому таке розміщення та отримання послуг з паркування мало бути сплачено позивачем на загальних підставах.

Отже, позивач зобов`язаний був оплатити за користування послугами майданчику для платного паркування, оскільки останнє не є місце для безоплатного паркування транспортних засобів осіб із інвалідністю тому, адже на майданчику для паркування транспортних засобів на вул. Старожучківський шлях в м.Чернівці було передбачено 15 місць для паркування транспортних засобів, якими керують особи із інвалідністю, натомість позивач не розмістив свій автомобіль на таких місцях та його посилання на відсутність вільних місць для паркування осіб з інвалідністю, не підтверджують звільнення від обов`язку сплатити вартість користування платної парковки.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 14-2, 152-1, 251, 279-1,279-3 КУпАП, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.