Справа № 480/10828/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 жовтня 2025 року Справа № 480/10828/23

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання доказів понесення судових витрат та ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 в адміністративній справі №480/10828/23 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії позовні вимоги задоволено частково (а.с.46-56), зокрема:

- визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області оновлену довідку на ім`я ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023 із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб",

- зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області оновлену довідку на ім`я ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023.

Крім того, цим рішенням стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073,60грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2024 у цій справі рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.102-111).

28.08.2025 ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив поновити строк на подання доказів понесення судових витрат та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на його користь з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3100,00грн., а також додатково вирішити питання розподілу витрат (а.с.115-116). До заяви додав договір/ рахунок-фактура від 31.01.2023, платіжні інструкції та акт приймання-передачі виконаних робіт від 26.08.2025 (а.с.117-120).

У заяві вказав, що згідно ст.126 ЦПК України просить поновити строк процесуальний строк на подання доказів судових витрат, оскільки пропуск строку стався з поважних причин.

Подана позивачем заява разом з доданими до неї документами була передана на розгляд судді 06.10.2025.

Згідно ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, враховуючи ухвалення рішення у цій справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення здійснюється без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні.

Суд, вивчивши матеріали справи та доводи поданої заяви у письмовому провадженні, вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Нормами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказане кореспондується також з ч. 3 ст. 143 КАС України. Так, такою процесуальною нормою передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати сторін, на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов:

- неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин

- подання відповідної з а я в и "про це" до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед ухваленням судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте якщо до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст. 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл судових витрат, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Зазначення ж у прохальній частині адміністративного позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 липня 2023 року у справі №160/16902/20.

Як встановлено судом із матеріалів справи, у позовній заяві представник позивача зазначила про те, що "Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивачем сплачено 1073грн.60коп." (а.с.7), а у прохальній частині позову представник позивача просила "Стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1073грн. 60коп." (а.с.7 зворот).

До позовної заяви позивачем було долучено ордер адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, виданий на представництво інтересів ОСОБА_1 (а.с.9).

Під час розгляду справи до ухвалення рішення у цій справі не було подано до суду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України. Заяву про ухвалення додаткового рішення, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду тільки 28.08.2025, тобто більше ніж через рік після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У той же час саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

При цьому приймаючи рішення у цій адміністративній справі, судом вирішено питання розподілу судових витрат, відомості про понесення яких були підтверджені належними доказами. Зокрема, судом було стягнуто з Адміністрації Державної прикордонної служби України сплачений позивачем судовий збір.

Отже, зважаючи на викладені вище висновки Верховного Суду, зазначення позивачем у позові про понесення судових витрат та орієнтованого розміру таких витрат не розцінюється судом як подання позивачем заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Зазначене свідчить про недотриманням позивачем вимог та строку, встановлених ч. 7 ст. 139 КАС України для подання до суду заяви про поновлення строку на подання доказів понесення судових витрат та ухвалення додаткового судового рішення про вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги імперативну норму абзацу 3 частини 7 статті 139 КАС України, відповідно до якої за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду, суд дійшов висновку про залишення такої заяви позивача без розгляду.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання доказів понесення судових витрат та ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №480/10828/23 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Суддя І.Г. Шевченко