Справа № 280/4812/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/4812/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року (суддя І.В. Новікова) у справі № 280/4812/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 01.05.2025 №37 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати право позивачки на зменшення пенсійного віку на три роки;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 24.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на три роки, із застосуванням положень ст.13 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України №213-VIII від 02.03.2015, та з врахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні пенсії. Позивачка зауважує, що вона має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 3 роки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.05.2025 №37 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивачки від 24.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на три роки, із застосуванням положень ст.13 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України №213-VIII від 02.03.2015, та з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ

встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Відтак, вирішуючи питання щодо призначення позивачці пенсії, відповідач мав керуватися положеннями Закону №1788-ХІІ, з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України №1-р/2020.

Суд також зауважив, що позовні вимоги про визнання права позивачки на зменшення пенсійного віку на три роки задоволенню не підлягають, оскільки такі не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства, та в порядку адміністративного судочинства не можуть встановлюватися факти, що мають юридичне значення.

Суд встановив, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що ним за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії та правомірно прийнято спірне рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 через відсутність у позивачки необхідного страхового стажу 25 років. Так, скаржник зауважує, що у позивачки наявний страховий стаж 24 роки 9 місяців 7 днів, пільговий стаж позивачки за Списком №2 складає 6 років 11 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058. Зазначає, що пільговий стаж позивачки станом на 01.04.2015 становить 6 років 11 місяців 21 день, що є менше 10 років та не дає права на призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788. Вважає, що Закон №1058 має пріоритет над Законом №1788, а отже суд першої інстанції помилково застосував Закон №1788 до спірних правовідносин.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка 24.04.2025 звернулася до органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 01.05.2025 №37, позивачці відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Отже, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №2 регламентуються одночасно пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону №2148-VIII.

Разом з тим, відносно позивачки правила вказаних нормативних положень містять розбіжності.

Вирішуючи спір у цій справі, у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивачки Закону, а саме: положенням пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, виходячи з такого.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми ст.13 Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV. Зворотні аргументи скаржника колегія суддів відхиляє.

Натомість, спірним рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 01.05.2025 №37, позивачці відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення від 01.05.2025 №37 є протиправним та підлягає скасуванню. Натомість, доводи скаржника про правомірність спірного рішення, свого підтвердження не знайшли.

Отже, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 280/4812/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 08.10.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров