Справа № 333/4457/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 333/4457/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року в адміністративній справі № 333/4457/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст.286 КАС України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст.286 КАС України.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав необ`єктивної оцінки фактичних обставин спірних правовідносин та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що предметом оскарження у цій справі є постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4765816 від 19.05.2025 року, що винесена інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченком В.І., якою водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.15).

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції виходив з наведених у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4765816 від 19.05.2025 року обставин порушення водієм транспортного засобу BMW Х3, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України внаслідок того, що 19.05.2025 року об 11 год. 36 хв. у м.Запоріжжя по вул.Шосе Сонячне, 2 км рухався зі швидкістю 87 км/год, перевищивши встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год, а заміри швидкості автомобіля проводилися інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченком В.І. лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 TC 008387, відомості про який внесено до оскаржуваної постанови. При цьому, суд першої інстанції врахував, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32609 від 20.11.2024 року (чинне до 20.11.2025 року), згідно якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 TC 008387 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості цього вимірювача становить від 2 км/год до 320 км/год., а максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +-2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +-1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

За наведених у попередньому абзаці обставин та спираючись на положення ст.31, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року № 28/32999 суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що наведені норми визначають можливість, а не обов`язок поліції застосовувати технічні прилади і технічні засоби, а також можливість, а не обов`язок поліції закріплювати, монтувати/розміщувати їх у визначених законом місцях.

Одночасно, хоча суд першої інстанції і звернув увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), має свої особливості та порядок визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», іншими нормативними документами, а також наголосив на тому, що вимірювання швидкості у даному спірному випадку здійснювалося приладом TruCam II LTI 20/20 TC 008387, який працював в ручному режимі, разом з тим лише зазначив, що «поліцейський зупинив транспортний засіб, роз`яснив водію суть порушення, його права та обов`язки, на місці розглянув справу про адміністративне правопорушення і виніс відповідну постанову» і за вказаних обставин суд виснував, що «поліцейський дотримувався загальної процедури притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не спеціальної, передбаченої для порушень, що зафіксовані в автоматичному режимі. Можливість використання приладу TruCam II LTI 20/20 TC 008387 для вимірювання швидкості в ручному режимі, передбачено свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32609 від 20.11.2024 року, а позивачем не спростовано вказаного доводу».

Отже, судом першої інстанції не надано належної оцінки ні доводами позивача про те, що прилад LTI 20/20 TruCam ТС «інспектор тримав у руках, у положення зведеному донизу з подальшим різким підняттям уверх в положення тримання приладу на витягнутих руках та кроком уперед на зустріч автомобілю, що фактично прямо заборонено, як законом, так і самою інструкцією до вимірювального приладу, а під час процесу вимірювання швидкості поліцейський різко змінив положення приладу від зведеного донизу до положення на прямих витягнутих руках, зведених перед інспектором, що дає підстави для розумного сумніву у достовірності результатів приладу, вимірювання швидкості якого здійснено не у передбачений законом та інструкцією спосіб», ні змісту ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», якою саме і врегульовано порядок використання технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень та якою чітко прописано, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху, ні положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року № 28/32999 (далі Інструкція № 1026), якою не прописується застосування в ручному режимі лазерного приладу для вимірювання швидкості LTI 20/20 TruCam, а лише врегульовано порядок застосування поліцейськими портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, порядок застосування стаціонарних систем, щодо копіювання та видачі відеозаписів із бодікамер та реєстраторів службових авто, а також порядок застосування засобів фото- та відеозапису на БпЛА і загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів.

Як встановлено колегією суддів, на спростування доводів позивача про порушення відповідачем порядку використання вимірювача швидкості, суд першої інстанції виходив з того, що фіксація вчиненого позивачем правопорушення відбулася лазерним приладом TruCam II LTI 20/20 TC 008387, який відповідає технічним характеристикам та зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, і можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32609 від 20.11.2024 року (чинного до 20.11.2025 року), сертифікатом, інструкцією з експлуатації та самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання), а також не суперечить вимогам законодавства.

Крім того, відхиляючи доводи позивача про те, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак 5.76), на підставі аналізу змісту пп.«ґ» п.8.4 Правил дорожнього руху та інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» і жодними положеннями КУпАП не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків, а самим Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено зобов`язання встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації, внаслідок чого суд першої інстанції підсумував, що обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого Правилами дорожнього руху швидкісного режиму.

Також на підтвердження викладених в судовому рішенні висновків, суд першої інстанції послався на долучений відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом (а.с.38-40) доказ фото та відеофіксації правопорушення і розгляду адміністративної справи DVD диск (а.с.43), визнавши фотокартку та відеозаписи належним і допустимим доказом у розумінні положень статті 251 КУпАП, яким доведено наявність дорожнього знаку 5.76 ПДР України на ділянці дороги, де будо вчинено адміністративне правопорушення та підтвердження повідомлення позивачу про суть скоєного ним правопорушення, про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення та роз`яснення передбачених ст.268 КУпАП прав.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів не погоджуючись в цілому з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, керуючись вимогами ч.1 і ч.2 ст.2 КАСУ виходить перш за все з того, що повнота та обґрунтування рішення передбачає всебічність дослідження, перевірки та надання вичерпної правової оцінки всім фактичним обставинам спірних правовідносин, з урахуванням того, що «обставини у справі» розуміються законодавцем як юридичні факти, котрі встановлені судом і повинні відображати реальну дійсність, відповідати істині та бути підтвердженими наявними в матеріалах ад міністративної справи доказами.

У даній справі на переконання колегії суддів висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неповно та необ`єктивно досліджених фактичних обставинах, на неналежних доказах у справі, а також на помилковому трактуванні норм матеріального і процесуального права, якими регулюються спірні правовідносини справи, що в свою чергу суперечить вимогам ст.242 КАС України, якою чітко визначено, що: рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1); законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч.2); обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3); судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.4).

При цьому, колегія суддів наголошує, що доказовість обґрунтування базується лише на тих доказах, які були досліджені судом з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності відповідно до вимог ст.73. ст.74, ст.75, ст.76 КАС Ук раїни, якими прописано, що: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, і предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, і питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків, а за приписами ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення вважаються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, іншими документами, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції вважає факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП підтвердженим матеріалами справи.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.73 76 КАС України та які б належно підтверджували факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП.

Так, позивач у справі в суді першої та апеляційної інстанцій наполягає на наявності сумнівів щодо коректності результатів вимірювання, а висновки суду першої інстанції щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу BMW Х3, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП мотивовані саме тим, що порушення позивачем вимог п.12.4 Правил дорожнього руху внаслідок перевищення встановленого обмеження руху в населеному пункті більш як на 20 км/год зафіксовано інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченко В.І. з використанням лазерного приладу TruCam II LTI 20/20 TC 008387, який відповідає технічним характеристикам та зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, можливість використання якого у ручному режимі прямо передбачена Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32609 від 20.11.2024 року (чинного до 20.11.2025 року), сертифікатом, інструкцією з експлуатації та самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання), а також наданим відповідачем DVD диском (а.с.43) з записом фото, відеофіксації правопорушення, розгляду адміністративної справи і наявності дорожнього знаку 5.76 ПДР України на ділянці дороги, де було вчинено адміністративне правопорушення, який є доказом в розумінні положень статті 251 КУпАП.

Дійсно, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків; висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, за змістом ст.251 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4765816 від 19.05.2025 року стосовно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП мала була б винесена інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченко В.І. (особою, якою складалася постанова) з урахуванням перевірки пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) за твердженням якого «вимірювання швидкості приладом LTI 20/20 TruCam TC відбувалося у ручному режимі, в руках інспектора в положенні зведеному донизу з подальшим різким підняттям вверх в положення тримання приладу на витягнутих руках», та перевірки записів технічного засобу, що має функції фото- і кінозйомки, які у подальшому були перенесені на долучений до матеріалів справи DVD диск (а.с.43), що є прямим застереження ст.251 КУпАП задля встановлення фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Проте, вказані вимоги не були виконані інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченко В.І., що у тому числі підтверджується одним із файлів DVD диска (а.с.43)

Оскільки відповідачем до матеріалів справи не долучено жодної роздрукованої інформації DVD диску, задля перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та висновків суду з приводу належності і допустимості долученого відповідачем DVD диску (а.с.43) як доказу у розумінні вимог ст.ст.73 76, 90, 94 КАС України та ст.251 КУпАП, колегією суддів було досліджено записи, що містяться на вказаному DVD диску та встановлено розміщення п`яти файлів різного змісту, формату і розміру, які записані 23.05.2025 р у період 08:42 год по 10:33 год, а саме файли найменуванням:

1) докази наявності д.з.5.76 ПДР України дата 24.05.2025 08:42 файл «МОV» розміром 56327 КБ що містить відеозапис з автомобіля без зазначення місця (адреси) і безпосередньої дати цього запису;

2) Докази наявності д.з.5.76 ПДР України дата 24.05.2025 09:00 підписаний файл розміром 18 КБ, при відкритті якого спливає таблиця «пошук та визначення статусу сертифіката» із зазначенням «Сертифікат можливо не чинний або його статус не визначений» а в розділі «результати пошуку та визначення статусу» у строкі «перевірка сертифіката у файловому сховищі» зазначено «самопідписаний сертифікат видавця не знайдено», у строкі «інформація про сертифікат» зазначено: власник « ОСОБА_2 », ЦСК КНЕДП АЦСК АЕ КБ «ПРИВАТБАНК», і відповідний номер ключа ЕЦП;

3) Мазурик дата 24.05.2025 09:17 файл «МР4» розмір 505070 КБ та 4) Факт правопорушення Мазурик дата 24.05.2025 10:33 файл «АVІ» розмір 212404 КБ які містять видеозаписи з бодікамери про зупинення автомобіля червоного кольору і тривалий період спілкування інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Кравченко В.І. з водієм вказаного автомобіля, а також про зупинення у цей час іншим інспектором (прізвище якого не зазначено ні в постанові ні в жодному фото- відео- файлах) автомобіля позивача і складення стосовно нього у подальшому оскаржуваної постанови вже інспектором ОСОБА_3 ;

5) Фотокартка правопорушення Мазурик дата 24.05.2025 10:33 файл «JPG» розмір 176 КБ на якій зафіксовано автомобіль позивача на дорозі поряд з автомобілем вантажівкою, з позначками: номеру кліпу, дати, часу, місця (узагальнено - шосе Сонячне), швидкості, дистанції, серії приладу (без назви)

Оцінивши вищенаведену інформацію з DVD диск (а.с.43), колегія суддів не спростовуючи той факт, що диск DVD, що містить копію відеозапису, може бути допустимим доказом у справі, у той же час у даному спірному випадку ставить під сумнів його достовірність та належність як підстав відсутності оригінального запису так і з тих підстав, що долучений до матеріалів справи DVD диск не відповідає вимогам процесуального законодавства щодо отримання доказів, що в свою чергу свідчить про його недопустимості як доказу у цій справі.

Зокрема, вказаний диск DVD не може бути на переконання колегії суддів належним та допустимим доказом у цій справі, оскільки: на диску присутня лише копія відеозапису з нагрудної камери та приладу (без назви) і фотокартки без підтвердження його першоджерела; він не містить фактичні дані (відеозапис), на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що мають значення для справи; відеозаписи не відповідають вимогам закону, оскільки відсутній безперервний запис, що ставить під сумнів законність дій, які фіксувалися та унеможливлює об`єктивну перевірку обставин; відеозаписи та фотокартка не містять цифрового підпису як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій файлів записаних на DVD диск, що є порушенням вимог ст.99 КАСУ та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги», а підписаний файл розміром 18 КБ про «Докази наявності д.з.5.76 ПДР України» « ОСОБА_2 » не має відношення до спірних у цій справі подій як за датою створення файлу так і власника підпису « ОСОБА_2 », який не зазначений у жодному з документів відповідача, у тому числі і в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4765816 від 19.05.2025 року.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів визнає безпідставним обґрунтування судом першої інстанції свої висновків про підтвердження відповідачем DVD диском (а.с.43) з записом фото та відеофіксації правопорушення ОСОБА_1 та правомірності притягнення водія транспортного засобу BMW Х3, н.з. НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне також підкреслити у даному випадку, що виходячи з того ж запису нагрудної камери інспектора, яким виносилася постанова стосовно позивача (згідно постанови це є інспектор Кравченко В.І.), замірювання в ручному режимі швидкості автомобіля позивача було здійснено іншим інспектором, прізвище якого не зазначається в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4765816 від 19.05.2025 року і який знаходився на відстані від інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Кравченко В.І.

Крім того, колегія суддів не може залишити без уваги відсутність в матеріалах адміністративної справи «сертифікату, інструкції з експлуатації та самої конструкції приладу» на які у своїх висновках послався суд першої інстанції, але які не були безпосередньо дослідженні та проаналізовані судом під час вирішення спору у цій справі, що в свою чергу суперечить вимогам ст.72-76, 90 КАС України і ст.251 КУпАП, оскільки в адміністративній справі докази мають перевірятися судом безпосередньо шляхом їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження, що відбувається в судовому засіданні, а остаточна оцінка доказів здійснюється судом в нарадчій кімнаті, тобто, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів, а не опосередковано спираючись на пояснення сторони (відзиву відповідача).

Виходячи з того, що у даному спірному випадку суд першої інстанції не мав правових підстав для посилання на «сертифікат, інструкції з експлуатації та самої конструкції приладу» як на докази правомірності застосування лазерного приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі при фіксуванні інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченко В.І. швидкісного режиму руху транспортного засобу BMW Х3, н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , колегія суддів в цій частині також визнає висновки суду безпідставними.

Наприкінці, повертаючись до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4765816 від 19.05.2025 року (а.с.15), в якій зазначено про здійснення замірів швидкості лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС 008387 Motorola solutions 475856/474984, колегія суддів звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено ксерокопію Свідоцтва № 22-01/32609 від 20.11.2024 року (а.с.41), згідно якого проводилася повірка законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що має назву та умовне позначення «Вимірювач швидкості засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II № ТС008387 виробника Laser Technology Inc.США», який вочевидь є іншим приладом, і відповідно долучена до матеріалів справи але не завірена у визначеному ст.94 КАС України порядку ксерокопія Свідоцтва № 22-01/32609 від 20.11.2024 року (а.с.41) не має жодного відношення до спірних у цій справі правовідносин, та не може бути доказом проведеної повірки приладу виробництва «Motorola solutions 475856/474984», яким згідно постанови вимірювався швидкісний режим руху транспортного засобу BMW Х3, н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про відсутність у адміністративного суду правових підстав для врахування ксерокопії вказаного Свідоцтва у цій справі як належного та допустимого доказу на підтвердження вчинення водієм ОСОБА_1 порушення вимог п.12.4 Правил дорожнього руху

Оцінивши у сукупності встановлені у цій справі фактичні обставини та наявні у справі докази, виходячи з того, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а матеріалів справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом, і відповідачем відповідно до вимог ст.77 КАС України не доведено правомірності притягнення позивача у цій справі до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, колегія суддів визнає прийняте у цій справі рішення суду першої інстанції таким, що є незаконним та необґрунтованим, прийнятим внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, без належного дослідження фактичних обставин спірних правовідносин та з неправильним застосуванням до них норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням у справі іншого рішення про задоволення вимог позивача.

Оскільки позов у цій справі судом задоволено, виходячи з положень ч.1 ст.132, п.1 ч.3 ст.132, ч.1 і ч.2 та ч.3 і ч.4, ч.5 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України та враховуючи понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, підтверджені договором про надання правової допомоги і ордером, колегія суддів, з урахуванням принципами справедливості, співмірності, розумності, виходячи з конкретних обставин справи, її складність та витрачений адвокатом час, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про стягнення на його користь витрат, пов`язаних з розглядом справи, які пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 2000 грн.

Одночасно, зважаючи на приписи ст.ст.132, 134, 139 КАС України, якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, як фактично сплачені так і ті, що мають бути сплачені у майбутньому як гонорару успіху адвоката, колегія суддів не вважає за необхідне стягувати на користь позивача заявлену ним суму гонорару успіху адвоката у розмірі 4000,00 грн і вважає за необхідне в цій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Кравченко В.І. від 19.05.2025 року серії ЕНА №4765816 про накладання на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн на підставі ч.1 ст.122 КУпАП і закрити провадження у справі.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ: 0108646) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова