Справа № 420/35932/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35932/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року (суддя Стефанов С.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 28.01.2025) по справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.11.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати лист-рішення Пересипськоі? раи?онноі? адміністраціі? Одеськоі? міськоі? ради від 08.11.2024 року за №01-05-4/465вх щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної? торгівлі за адресом АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Пересипську раи?онну адміністрацію Одеськоі? міськоі? ради прийняти рішення за заявою фізичної? особи-підприємця ОСОБА_1 від 28.10.2024 року за №Ф1-246701-ю/о про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 5,0 кв. м. на період роботи 5 років по АДРЕСА_1 ).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.11.2024 року за №01-05-4/465вх щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 28.10.2024 року за №Ф1-246701-ю/о та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 5,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних та прийняти нове рішення, яким: "Зобов`язати Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 28.10.2024 року за №Ф1-246701-ю/о про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 5,0 кв. м. на період роботи 5 років по АДРЕСА_1 ).

На думку позивача, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що Приписами п. 3.15 Правил №3961-VI не визначено попередньо узгоджувати строк розміщення елементу вуличної торгівлі та те, що предметом позову було право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі. При цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало, оскільки згаданими Правилами не встановлено, що строк, на який буде розміщено елемент вуличної торгівлі, вирішується при укладені договору.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі без змін.

В апеляційній скарзі відповідача ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції повністю з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги відповідач наполягає на тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача, зазначивши лише, що відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо зобов`язальної частини рішення апелянт зазначив, що суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг сторін, відзивів на них, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №366603 від 16.04.2008 року, позивач - ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.03.2020 року за №.

Згідно п. 1.4. Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених Одеською міською радою 09.10.2013 року №3961-VI, позивач, як Заявник - суб`єкт господарювання, який має намір укладання договорів на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі у відповідності до п. 13-13.5 до вищевказаних Правил, 28.10.2024 року звернувся до Пересипської районної адміністрації через Центр надання адміністративних послуг відповідно до п. 4 ст. 9 ЗУ "Про адміністративні послуги" с заявою та пакетом документів №Ф1-246701-ю/о по узгодженню розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 5 кв.м. за адресами: АДРЕСА_1 , строком на п`ять років.

Заява фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 від 28.10.2024 року №Ф1-246701-ю/л та додані до неї документи щодо узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі (в тому числі під час проведення ярмарків) лотку, площею 5,0 кв. м., змішана група товарів, з режимом роботи: 08:00 19:00 годин, на період роботи 5 років, за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська 73-А по проспекту Князя Володимира Великого, розглянута 08.11.2024 року Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради.

За результатами розгляду заяви та вивчення доданих до заяви графічних матеріалів та фотофіксації з прив`язкою до місцевості прийнято лист-рішення від 08.11.2024 року №01-05-4/465вх, яким відмовлено в погодженні реалізації наміру розміщення елемента торгівлі з мотивів того, що встановлення лотку площею 5 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська (біля будинку 73-А по пр. Князя Володимира Великого), відповідно наданих фотофіксації з прив`язкою до місцевості є порушенням пунктів 6.4.8, 6.4.10, 9.1.3. Правил благоустрою території м. Одеси та пункту 9.9.11 ДБН Б.2.2.-5:2011 "Благоустрій території", пунктів 26, 27 та 35 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони та буде заважати нормальному та безпечному пересуванню пішоходів, значно погіршить видимість на перехресті та пішохідному переході, буде захаращувати перехрестя та тротуар, а також може негативно вплинути на збереження цілісності архітектурно ландшафтного простору.

Не погодившись із прийнятим рішенням ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов та скасовуючи спірний лист-рішення суд першої інстанції вважав, що відповідач не довів належними доказами факт порушення позивачем пунктів 6.4.8, 6.4.10, 9.1.3. Правил благоустрою території м. Одеси та пункту 9.9.11 ДБН Б.2.2.-5:2011 "Благоустрій території", пунктів 26, 27 та 35 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

З метою відновлення порушених прав та відсутності у органу місцевого самоврядування альтернатив щодо результату розгляду заяви позивача суд зобов`язав відповідача прийняти рішення про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі.

При цьому суд зазначив, що предметом даного позову є право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі, при цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало. Тому, суд визнав вимоги ФОП в частині надання узгодження терміном на період 5 років передчасними та відмовив у їх задоволенні.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005р. №2807-IV (далі - Закон №2807-IV) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 1 Закону №2807-IV благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (ч.1 ст.5 Закону №2807-IV).

Зі змісту статті 10 Закону №2807-IV вбачається, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиральнь; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013р. №3961-VІ затверджено Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі (далі - Правила №3961), пунктом 1.2 яких визначено, що правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі.

Положеннями п. 1.4 Правил №3961 передбачено, що елементи вуличної торгівлі - це окремо розташовані торгівельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри; лист-рішення - письмове повідомлення яке надається особі, яка подала заяву на розміщення елементу торгівлі, відповідною за територіальною ознакою місця розміщення елементу торгівлі районною адміністрацією Одеської міської ради.

Згідно п. 13.1 Правил №3961 встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа-рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, який укладається з Уповноваженим органом.

Відповідно до п. 13.5 Правил №3961 заявник, який має намір встановити елемент торгівлі, звертається до відповідної районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про можливість розміщення елемента торгівлі до якої додається фотофіксація місця розташування з прив`язкою до місцевості та інформація про тип, розміри та спосіб розміщення елемента торгівлі, а також реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація та таке інше). У разі надання заяви фізичною особою підприємцем, або юридичною особою додатково надається витяг або виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Підставами для відмови у розміщенні елементу торгівлі є: подача неповного пакету документів, зазначених в п. 13.5. цих Правил; в поданих документах виявлено недостовірну інформацію. Зазначені підстави не є вичерпними. (п. 13.6 Правил №3961)

Згідно п. 13.7 Правил №3961 відповідність намірів щодо місця розташування елемента торгівлі положенням діючого законодавства, державним стандартам та актам органів місцевого самоврядування м. Одеси визначає відповідна районна адміністрація Одеської міської ради, яка протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви та доданих до неї документів зобов`язана письмово листом - рішенням проінформувати Заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, або надати мотивовану відмову щодо реалізації намірів розміщення елемента торгівлі та повернути всі подані ним документи.

У разі отримання листа-рішення, яке є дійсним протягом тридцяти календарних днів із дня реєстрації заяви про можливість розміщення елементів торгівлі, Заявник в межах зазначеного строку звертається до Уповноваженого органу через управління надання адміністративних послуг із заявою про укладання договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі. (п. 13.9 Правил №3961)

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що підставами для відмови відповідною районною адміністрацією Одеської міської ради у видачі дозволу на розміщення елементу вуличної торгівлі може бути не лише подання неповного пакету документів та виявлення недостовірної інформації в ньому, а й інші суттєві обставини, зокрема, локального характеру, що впливають на вирішення питання розміщення елементу торгівлі та узгоджуються з загальними принципами та цілями благоустрою населених пунктів.

В контексті спірних правовідносин та з урахуванням змісту ст. 20 Закону №2807-IV, згідно якої організацію благоустрою населених пунктів забезпечують, зокрема, органи місцевого самоврядування, Пересипській районній адміністрації Одеської міської ради належать відповідні повноваження щодо певного вирішення вказаних питань на власний розсуд, однак, не свавільно та із зазначенням конкретних підстав, наявності не/можливості (не/доцільності) розміщення елементу торгівлі у певному місці, зокрема, з урахуванням фактичних обставин та умов, що склались на місці бажаного розміщення елементу торгівлі.

Наведені висновки також відповідають положенням ст. 40 Закону №2807-IV, згідно яких самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом, зокрема, проведення перевірок території; розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

При цьому, слід зазначити, що статтею 2 Закону №2807-IV передбачено, що благоустрій населених пунктів передбачає, зокрема, розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (ч.1 ст.14 Закону №2807-IV).

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що відмова у наданні дозволу на розміщення елементу вуличної торгівлі з підстав значного погіршення видимості на перехресті та пішохідному переході, захаращування перехрестя та тротуару, негативного вплинути на збереження цілісності архітектурно-ландшафтного простору, може бути належною та достатньою підставою для такої відмови в розміщенні, проте лише у випадку належного підтвердження вказаних обставин та їх існування станом на дату розгляду клопотання заінтересованої особи.

Слід також пригадати, що загальні вимоги, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних) таких актів, а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Вимоги щодо необхідності мотивування відмови щодо реалізації намірів розміщення елемента торгівлі встановлені у п. 13.7 Правил №3961.

З приводу зазначеного є сталою позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №826/6528/18, від 10 квітня 2020 року у справі №819/330/18, від 10 січня 2020 року у справі №2040/6763/18).

Прийняття суб`єктом владних повноважень, хоча і в межах дискреційних повноважень, невмотивованого рішення є підставою для визнання такого рішення протиправним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №9901/980/18).

Як вбачається зі спірного рішення-відмови, відповідач, перелічивши норми чинного законодавства зазначив, що встановлення позивачем лотку, площею 5,00 кв. м, за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська (біля будинку 73-А по пр. Князя Володимира Великого), відповідно наданих фотофіксації з прив`язкою до місцевості, є порушенням пунктів 6.4.8, 6.4.10, 9.1.3 Правил благоустрою території м. Одеси та пункту 9.9.11 ДБН Б.2.2.-5:2011 "Благоустрій території", пунктів 26, 27 та 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони та буде заважати нормальному та безпечному пересуванню пішоходів, значно погіршить видимість на перехресті та пішохідному переході, буде захаращувати перехрестя та тротуар, а також може негативно вплинути на збереження цілісності архітектурно-ландшафтного простору.

Ураховуючи, що у згаданому рішенні наявні лише юридичні мотиви без наведення органом місцевого самоврядування фактичних підстав, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для його скасування.

Слід додати, що судом першої інстанції було ретельно перевірені твердження районної адміністрації про порушення пунктів 6.4.8, 6.4.10, 9.1.3 Правил благоустрою території м. Одеси та пункту 9.9.11 ДБН Б.2.2.-5:2011 "Благоустрій території", пунктів 26, 27 та 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, проте не знайшло свого належного підтвердження.

Зокрема, судом встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги відповідача, що для реалізації свого наміру на розташування елементу вуличної торгівлі позивачем було замовлено у архітектора, який має кваліфікований сертифікат, схему розміщення прив`язки елемента вуличної торгівлі лотка за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська - біля будинку 73-А по пр. Князя Володимира Великого. Згідно графічних матеріалів, дерево розташовано на відстані більше 3 метрів від запланованого розміщення елементу вуличної торгівлі, що підтверджено підписами директора ПП "БУМПРОЕКТ" Волковою Г.А. та архітектором Скаленко Л.М., які мають кваліфікований сертифікат.

Відтак, суд обґрунтовано виснував, що позивачем повністю дотримано вимоги п. 9.9.11 ДБН Б.2.2-5:2011 "Благоустрій територій", а твердження відповідача - не відповідає дійсності та не підтверджено доказами.

Згідно п. 6.4.8. Правил благоустрою території міста Одеси у новій редакції, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 р. №1631-VI встановлено - лотки, столи, ємкості з напоями та інші пересувні елементи вуличної торгівлі розміщуються лише на тротуарах за межею пішохідної частини.

Судом встановлено, що позивач має намір розмістити елемент вуличної торгівлі згідно схеми, який відповідно до п. 6.4.8 Правил благоустрою м. Одеси буде розміщений на тротуарі поза межами пішохідної частини, та не буде розміщено на зеленій зоні, а тому твердження відповідача в цій частині також не відповідає дійсності.

До того ж, Правилами благоустрою території м. Одеси не заборонено розташування елементу торгівлі поряд з прилеглою зеленою зоною. Межи тротуару на вищевказаній ділянці вулиці Марсельський біля дому 73-А по пр. Князя Володимира Великого - становить 6 метрів 70 сантиметрів, відповідно до замірів, які зроблені архітектором та позначено на схемі розміщення М 1:500 прив`язки до місцевості елемента вуличної торгівлі.

Також, слід врахувати, що 30.03.1994 року Кабінет Міністрів України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" Постановою №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила №198).

Відповідно до пункту 4 Розділу І Правил №198 користувачами дорожніх об`єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах.

Згідно пункту 28 Єдиних правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 №198, на вулицях і дорогах, де існуючі будинки, споруди та огорожа розміщені на відстані менше ніж 5 метрів від проїзної частини, розміщення малих архітектурних форм дозволяється в одну лінію з фасадами будівель, споруд або огорожі.

Допускається розміщення малих архітектурних форм, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на тротуарах та пішохідних доріжках, коли їх ширина перевищує ту, що передбачена ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій", та забезпечено безпечне і безперешкодне пересування пішоходів та маломобільних груп населення (ширина залишкової пішохідної зони повинна бути не менше тієї, що передбачена ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій").

У таблиці наведеної ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" тротуар повинен бути загальною шириною 4,2 метра.

Ширина тротуару, на якому позивач має намір розташувати елемент вуличної торгівлі має 6 метрів 70 сантиметрів, що зазначено архітектором на схемі розташування елементу торгівлі, та значно перевищує передбачену ширину тротуару зазначеної у нормах ДБН Б.2.2-12:2019.

З графічних матеріалах судом встановлено, що до проїзної частини дороги від запропонованого місця розташування елементу торгівлі 9 метрів.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем дотримано п. 27 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198. Водночас твердження відповідача є безпідставним та не підтвердженим відповідними доказами.

Щодо порушення пункту 35 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, якими забороняється розміщувати малі архітектурні форми та тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності ближче ніж за 20 метрів до перехресть, то відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що елемент вуличної торгівлі буде розташовано ближче ніж за 20 метрів до перехрестя.

Між тим, судом встановлено, що елемент вуличної торгівлі який позивач має намір розташувати, буде розташований по вул. Марсельський пр-т. Князя Володимира Великого. Виїздом кваліфікованого архітектора на місце для складання схеми розміщення М 1:500 елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості було зроблено заміри. Так в схемі розміщення елементу торгівлі, архітектором зазначено, що від місця розташування елементу торгівлі до Т-образного перехрестя по пр-т. Князя Володимира Великого - становить 26,35 метрів.

Також вказані заміри зроблені відповідно топографо-геодезичній основі отриманою позивачем у КП "Одеспроект" Одеської міської ради за №308 від 14.10.2024 року.

Таким чином встановлено, що позивачем було дотримано п. 35 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. №198 а вищезазначене твердження відповідача не підтверджено жодними доказами.

Також відповідачем не було надано доказів на підтвердження його висновків про те, що встановлення позивачем об`єкту торгівлі призведе до порушення існуючого благоустрою та захаращування території. При цьому, Правилами розміщення тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності м. Одеси та Правилами благоустрою території міста Одеси не визначено, що розміщення об`єктів торгівлі на проти вже існуючих заборонено.

Відтак, вищезазначені твердження відповідача також не знайшли свого підтвердження.

Щодо безпідставного посилання районної адміністрації у спірному рішенні-відмови на порушення позивачем п. 6.4.10 та п. 9.1.3 Правил благоустрою території м. Одеси, то суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що даним пунктом Правил перелічується відповідальність та обов`язки суб`єктів підприємницької діяльності, які вже встановили об`єкти торгівлі та утримають тимчасові споруди та здійснюють на них підприємницьку діяльність. Водночас наразі позивач тільки має намір встановлення елементу вуличної торгівлі та жодним чином не має наміру після встановлення елементу вуличної торгівлі порушувати Правила благоустрою території м. Одеси.

Встановлені обставини додатково свідчать про те, що, приймаючи спірне рішення-відмову відповідач діяв необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для прийняття рішення щодо видачі позитивного листа-рішення, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і графічних документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в наданні позитивного листа-рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку, площею 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведене повністю спростовує доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції допустив формалізм, не надавши належної правової оцінки доводам відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради прийняти рішення за заявою позивача від 28.10.2024 року за №Ф1-246701-ю/о та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 5,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ).

Не знайшли свого належного підтвердження доводи апеляційної скарги відповідача про те, що наданий позивачу дозвіл про розміщення елементу вуличної торгівлі за вище вказаною адресою буде порушувати благоустрій території, який затверджений Одеською міською радою, заважати нормальному та безпечному пересуванню пішоходів, значно погіршить видимість на перехресті та пішохідному переході, буде захаращувати перехрестя та тротуар, а також може негативно вплинути на збереження цілісності архітектурно - ландшафтного простору

Твердження апеляційної скарги відповідача про порушення прав інших приватних підприємців є не аргументованими, оскільки, якщо такі вважають, що суд першої інстанції вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, не позбавлені права на апеляційне оскарження такого рішення (ч.1 ст.293 КАС України).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про незгоду із відмовою суду у задоволенні позовних вимог щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі, то колегія суддів виходить з такого.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі на період 5 років суд першої інстанції виходив з того, що приписами п. 3.15 Правил №3961-VI не визначено попередньо узгоджувати строк розміщення елементу вуличної торгівлі, адже згідно чинного законодавства дане питання вирішується при укладанні договору. Також суд виходив з відсутності спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі.

По-перше, такі висновки спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме: - листом-рішенням, виданим Пересипською (раніше Суворовською) районною адміністрацією ОМР від 28.01.2020 року №01-05-4/14 вх на розміщення ФОП ОСОБА_2 елементу вуличної торгівлі лотку, площею 6 кв.м строком розміщення 5 років за адресою АДРЕСА_2 ; листом-рішенням, виданим Пересипською районною адміністрацією ОМР від 26.04.2024 року №01-05-4/91вх на розміщення ФОП ОСОБА_3 елементу вуличної торгівлі лотку, площею 6 кв.м строком розміщення 1 рік за адресою АДРЕСА_3 .

По-друге, судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами у даній справі вже існував аналогічний спір про розміщення елементу вуличної торгівлі, але за іншою адресою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі 420/28044/23, яке постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року залишено без змін:

- визнано протиправним та скасований лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2023 року № 01-05/4/322вх щодо відмови в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_4 ;

- зобов`язано Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № Ф1-1186721-ю/л від 19.09.2023 року та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_4 .

У згаданій справі суд також виснував, що предметом позову було право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі, при цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало, а тому вимоги щодо 5-ти річного строку розміщення елементу вуличної торгівлі є передчасними та не підлягають задоволенню.

На виконання вказаного рішення Пересипською районною адміністрацією було видано лист-рішення про узгоджує розміщення елементу вуличної торгівлі строком на 30 календарних днів з моменту укладання договору на права тимчасового користування місцем для розташування елемента вуличної торгівлі з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів.

Зазначене змусило ФОП ОСОБА_1 звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у задоволенні заяви ФОП було відмовлено з мотивів того, що відповідачем фактично виконано рішення суду по справі №420/28044/23.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року було скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №420/28044/23 та ухвалено нове судове рішення, яким суд визнав протиправним та скасував лист-рішення від 11.06.2024 №01-05-8/929вх, прийнятий Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №420/28044/23.

Постанова суду апеляційної інстанції серед іншого мотивована тим, що право ФОП на узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі на строк, зазначений при його зверненні, є незмінений.

Ураховуючи наведене колегія суддів звертає увагу на те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно за постановами Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі №826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі №п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі №826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі №813/7851/13-а, від 01.03.2016 року по справі №826/4860/13-а, від 03.02.2016 року по справі 826/72/15, від 02.02.2016 року по справі №804/14800/14, від 24.11.2015 року по справі №816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року по справі №2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року по справі №826/4418/14 (21-1465а15), встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "ефективний засіб правового захисту" повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

За наведеного правового регулювання колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині відмови задоволенні позову щодо строку дозволу на розміщення об`єкту вуличної торгівлі, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача належить задовольнити повністю.

У відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового за подачу апеляційної скарги (4542,00 грн.) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року змінити, виклавши в наступної редакції:

"Зобов`язати Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 28.10.2024 року за № Ф1-246701-ю/о та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 5,0 кв. м. на період роботи 5 років за адресою: АДРЕСА_1 )".

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4542,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов