Справа № 480/10808/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 30 січня 2024 року II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2024 року, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач двічі проходила військову службу уперше у період з 2016 по 2019 рік, а вдруге у період з 2022 по 2024 рік. Під час проходження першої служби у 2019 році позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, пов`язану із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим їй виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2019 року.
Після повторного проходження військової служби у 2024 році позивачу за результатами медико-соціальної експертної комісії було встановлено ІІ групу інвалідності, також у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. При цьому зазначене захворювання, на думку позивача, є новим і не має причинно-наслідкового зв`язку з попереднім захворюванням, що стало підставою для первинного встановлення інвалідності.
Позивач зазначає, що у зв`язку з повторним встановленням інвалідності ІІ групи за новим захворюванням вона набула нового права на отримання одноразової грошової допомоги, а не лише на виплату різниці між групами. Відтак, розмір одноразової допомоги має визначатися виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня 2024 року, а не 2019 року.
Крім того, позивач вважає, що рішення Комісії Міністерства оборони України, яким визначено до виплати лише різницю між 300-кратним і 250-кратним розміром прожиткового мінімуму станом на 01.01.2019, є протиправним та таким, що порушує її гарантовані законом права на соціальний захист і належне матеріальне забезпечення у зв`язку з встановленням інвалідності під час проходження військової служби.
Ухвалою суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать спеціальним нормам матеріального права, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Міністерство оборони України вказало, що відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №944926 від 04.03.2019 позивачу вперше було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим їй виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 480 250 грн.
Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААГ №277607 від 30.01.2024 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.
Рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленим протоколом засідання від 20.09.2024 №118/975, позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300- та 250-кратним прожитковим мінімумом, встановленим законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, тобто в сумі 96 050 грн, з урахуванням раніше виплаченої допомоги.

Відповідач послався на положення пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, згідно з якими одноразова грошова допомога у разі зміни групи інвалідності виплачується з урахуванням раніше виплачених сум і розраховується виходячи з прожиткового мінімуму на 1 січня року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Таким чином, на думку відповідача, Комісія Міністерства оборони України діяла у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необґрунтованими, та зазначила, що виплата одноразової грошової допомоги має здійснюватися з урахуванням раніше виплаченої суми і виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня 2019 року.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 у період з 2016 по 2019 рік проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , є учасником бойових дій.

31 січня 2019 року госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 позивачку визнано непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. 13 лютого 2019 року її звільнено з військової служби за станом здоров`я.

За результатами огляду МСЕК від 04 березня 2019 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим їй виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 480 000 грн, що становило 250-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019.

24 вересня 2022 року позивачка повторно була призвана на військову службу за мобілізацією до тієї ж військової частини.

07 грудня 2023 року госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_4 визнала її непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку.

13 січня 2024 року ОСОБА_1 звільнена з військової служби за станом здоров`я.

За результатами огляду МСЕК від 30 січня 2024 року позивачці встановлено другу групу інвалідності по причині захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

16.02.2024 подала до Міністерства оборони заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності.

20 вересня 2024 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом №118/975, позивачці призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300- та 250-кратним прожитковим мінімумом для працездатних осіб, встановленим законом на 1 січня 2019 року, у сумі 96 050 грн.

Не погодившись із розміром виплати, позивачка звернулася до суду.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (надалі по тексту також - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпунктів 4-9 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відповідно до статті 162 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини 2-3 статті 163 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 4 статті 163 Закону №2011-ХІІ (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за №975 (надалі по тексту також - Порядок №975).

Згідно з пунктом 3 Порядку №975 (у редакції, чинній станом на момент прийняття спірного рішення) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 17 Порядку №975 передбачено, що у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (зокрема внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

У ході розгляду даної справи суду необхідно встановити, чи пов`язане встановлення позивачці ІІ групи інвалідності у 2024 році з раніше набутим захворюванням, за яке вже була виплачена допомога у 2019 році при встановленні ІІІ групи інвалідності у 2019 році, чи є це новим, самостійним випадком.

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААА №944926 від 05.03.2019, виданої ОСОБА_1 , їй встановлено третю групу інвалідності, безтерміново. Причина інвалідності «захворювання пов`язане з захистом Батьківщини» (а.с.11).

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААГ №277607 від 15.02.2024, виданої ОСОБА_1 , їй встановлено другу групу інвалідності, безтерміново. Причина інвалідності «захворювання пов`язане з захистом Батьківщини» (а.с.16).

Оскільки зміст указаних довідок не дає можливості встановити наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між захворюваннями, що стали підставою для встановлення різних груп інвалідності, судом було досліджено свідоцтва про хворобу позивачки, складені відповідними ВЛК.

Так, відповідно до свідоцтва про хворобу № 107, складеного ВЛК Північного регіону 06.02.2019 щодо ОСОБА_1 , пункт 12 зазначеного документа містить таку інформацію:

«12. Діагноз та постанова ВЛК гро причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Світло клітинний нирково-клітинний рак лівої нирки T2N0M0 перша стадія, третя клінічна група, стан після енуклеорезекції лівої нирки (03.12.2018), кіста правої нирки без порушення функцій нирок.

Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини

Множинні гемангіоми печінки. Міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділу хребта без порушення функцій. Спондилогенна цервікалгія, люмбоішалгія ліворуч Гіпертонічна хвороба І ст Міокардіофіброз СН І ст.

Захворювання ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Далекозорість лівого ока 1,5 Д. Окладний далекозорний астигматизм правого ока з різницею рефракції v двох головних меридіанах 0,5 Д, при далекозорості в меридіані найбільшої аметропії 1,5 Д при гостроті зору з корекцією 1,0.

Захворювання, Ні, не пов`язані з проходженням військової служби» (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1207, складеного Регіональною ВЛК 07.12.2023 щодо ОСОБА_1 , пункт 12 зазначеного документа містить таку інформацію:

«12. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва :

Рак лівої нирки T1N0M1 4 стадія, клінічна група 2, стан після оперативного лікування (енуклеорезекція лівої нирки 03.12.2018), пролонгація захворювання, метастази в кістки тазу лікована 4 курсами хіміотерапії (золедронова кислота 4 г).

Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Дифузний зоб 1 ступеню. Аутоімунний тіреоїдит, ремісія. Еутиреоз. Дисциркуляторна енцефалопатія І стадії. Вертеброгенна цервікалгія, люмбалпя. Вузлова фіброміома матки невеликих розмірів без клінічних проявів. Фіброзно-кістозна мастопатія молочних залоз.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги ФК І ст. Дифузний кардіосклероз, СНІ ст зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка 62%. Гіпертонічна хвороба 2 стадія, ступінь 1, ризик високий. Далекозоркість обох очей ступенем 1,5 Д при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око . Захворювання. НІ, не пов`язані з проходженням в/служби.» (а.с 13-14).

Враховуючи досліджені письмові докази, суд встановив, що первинне встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності у 2019 році та подальше встановлення ІІ групи інвалідності у 2024 році ґрунтуються на одному основному захворюванні раку лівої нирки, який у подальшому набув ускладненого перебігу, що підтверджується формулюванням «пролонгація захворювання» у свідоцтві про хворобу №1207 від 07.12.2023. Отже, у даному випадку має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням, яке стало підставою для встановлення інвалідності у 2019 році, та тим, що зумовило підвищення групи інвалідності у 2024 році.

Таким чином, встановлення ІІ групи інвалідності не є наслідком нового, самостійного захворювання, а є результатом погіршення стану здоров`я, спричиненого тим самим онкологічним процесом, який уже був визнаний пов`язаним із захистом Батьківщини.

У зв`язку з цим правові підстави для визначення розміру одноразової грошової допомоги виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня 2024 року, відсутні. Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у разі зміни групи інвалідності виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум та обчислюється виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня року первинного встановлення інвалідності.

Отже, дії та рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлені протоколом №118/975 від 20.09.2024, щодо визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги виходячи з прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2019 року та з урахуванням раніше виплаченої суми, є правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, а тому розподіл судових витрат не здійснюється судом.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько