Справа № 160/12534/19
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №160/12534/19

адміністративне провадження №К/990/38466/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Яковенка М.М., Білоуса О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №160/12534/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Офісу великих платників податків про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 18.09.2025 надійшла касаційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №160/12534/19.

Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулось з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС, в якій просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» у розмірі 53331157,50 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 35554105,00 грн та за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17777052,50 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Л.К.О.».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 05.10.2023 скасовані рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 та справа направлено на новий розгляд.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025, позов задоволено, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість», код платежу 14060100, у розмірі 53331157,50 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 35554105,00 грн та за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17 777 052,50 грн по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Л.К.О.» (). Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що судами попередніх інстанцій не застосовано норм ст.61, ст.72, ст.74, ст.83 Податкового кодексу України (щодо неврахування відомостей податкової інформації, яка є підставою для висновків податкового органу); норм ст.44, п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (щодо неповного надання документів на підтвердження господарських операцій та визнання їх такими, що фактично відбулися за відсутності таких документів); норм ст.1 та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (щодо помилкового підтвердження господарських операцій платника податків формально складеними первинними документами, а також неврахування принципу превалювання сутності над формою), не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові Верховного Суду від 10.11.2020 по справі №640/25738/19, вчинено посилання на постанови Верховного Суду від 26.04.2021 по справі №804/1361/17, від 07.09.2023 по справі №826/19492/15, від 09.12.2019 по справі №804/1752/17, від 16.11.2023 по справі №160/12376/19.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Скаржником не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.01.2018 у справі №820/4648/13, від 30.01.2018 у справі №2а-15124/11/2670, від 06.02.2018 у справі №816/166/15, від 20.02.2018 у справ №820/785/17, від 12.04.2018 у справі №805/4710/16, від 08.05.2018 у справі №814/937/15, від 08.05.2018 у справі №815/3526/17, від 15.05.2018 у справі №870/9721/22, від 19.04.2023 у справі №420/20757/21, від 25.12.2023 у справі №480/7174/21, від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, від 28.11.2023 у справі №400/2320/21, від 06.12.2023 у справі №520/19070/21, від 20.12.2023 у справі №826/359/16, від 17.01.2018 у справі №805/2154/13, від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 03.04.2018 у справі №820/13380/13, від 17.04.2018 у справі №808/1543/17, від 12.06.2018 у справі 2а-1484/12/1370, від 26.06.2018 у справі №825/3731/15, від 31.07.2018 у справі №817/1339/17, від 02.06.2020 у справі №620/1024/19, від 28.02.2023 у справі №420/3226/19, від 19.06.2023 у справі №810/1577/17, від 21.12.2023 у справі №804/1849/17, від 26.12.2023 у справі №820/6466/17, від 22.08.2024 у справі №640/23884/21, від 12.04.2018 у справі №826/1571/16, від 17.04.2018 у справі №808/2459/17, від 08.12.2021 у справі №805/1872/17. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Слід зазначити, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відтак, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №160/12534/19 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

М.М. Яковенко

О.В. Білоус ,

Судді Верховного Суду