Справа № 280/2019/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2019/25
Суддя І інстанції Лазаренко М.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу Устинова Д.Ф., при призначенні пенсії за віком протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу Устинова Д.Ф. та здійснити перерахунок пенсії з часу призначення пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позовну заяву задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу Устинова Д.Ф.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу Устинова Д.Ф. та здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Посилається на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1981 по 28.02.1987 року в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу ОСОБА_2 . При цьому, скаржник вказує на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не є належним відповідачем у справі, оскільки не приймало рішення про призначення пенсії позичу. Разом з тим, зазначає про те, що із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії позивач не зверталась.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанцїі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 11.09.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.11.2024 позивачка звернулась до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу ОСОБА_2 з подальшим перерахунком пенсії. На підтвердження зазначеного страхового стажу надано: трудову книжку НОМЕР_1 від 28.08.1984 (записи №№ 7,8); диплом НОМЕР_2 від 28.02.1987; архівну довідку від 09.04.2021 № 4.1-7/116.

Листом № 19926-19584/П-02/8-0800/24 від 19.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що: «За доданими документами до страхового стажу не враховано період навчання згідно диплома НОМЕР_2 , оскільки відсутній підпис ректора. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 28.08.1984 не заховано період навчання, так як печатка, якою завірено підпис не читабельна».

25.11.2024 позивачка повторно звернулась до відповідача із заявою про зарахування даного періоду навчання до страхового стражу та здійснення перерахунку пенсії.

Листом № 20956-20693/П-02/8-0800/24 від 06.02.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповіло, що: «…Оскільки довідка № 4.1- 7/116 від 09.04.2021 не містить апостиль, вона не може бути врахована для обчислення страхового стажу».

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом д частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 01.09.1981 по 28.02.1987 навчалась в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу ОСОБА_2 , що підтверджується записами №7-8 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.08.1984, дипломом серії НОМЕР_2 та архівною довідкою від 09.04.2021 № 4.1-7/116.

В свою чергу, підставою для незарахування зазначеного періоду до страхового стажу стало те, що диплома НОМЕР_2 не містить підпису ректора, а в трудовій книжці НОМЕР_1 від 28.08.1984 не читабельна печатка, якою завірено підпис за період навчання позивача.

При цьому, пенсійним органом не було враховано архівну довідку від 09.04.2021 № 4.1-7/116 у зв`язку із відсутністю апостилю.

Колегія суддів проаналізувавши наведені причини незарахування до страхового стажу періоду навчання позивача, зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а.

Позивач не є відповідальною особою ані за ведення трудової книжки ані за оформлення та видачу диплому про навчання, а тому такі недоліки у документах, як нечіткий відбиток печатки у трудовій книжці та відсутність підпису ректора у дипломі, не є достатньою підставою для незарахування періоду навчання.

Щодо неврахування пенсійним органом архівної довідки від 09.04.2021 № 4.1-7/116, у зв`язку із відсутністю апостилю, колегія суддів зазначає наступне.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 4 лютого 2023 року №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022р. такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.

В свою чергу, згідно із ч.2 ст.6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

29.11.2022 року Кабінет міністрів України прийняв постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 2.12.2022 р., якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992р. у м. Москві.

З 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Отже, постанова від 29.11.2022 року №1328 набрала чинності 02.12.2022 року, натомість на час видачі архівної довідки вказана Угода була чинною та передбачала прийняття без легалізації документів виданих державами учасниками Співдружності Незалежних Держав необхідних для пенсійного забезпечення.

В свою чергу, подана позивачем архівна довідка про навчання позивача містить всі необхідні відомості та реквізити і належним чином підтверджує період навчання ОСОБА_1 .

За наведених обставин, колегія суддів робить висновок, що період навчання позивача з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу ОСОБА_2 підлягає зарахування до її страхового стажу.

Щодо посилання скаржника на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймало рішення про призначення пенсії позивача а тому не є належним відповідачем та невідповідність поданої заяви встановленому зразку, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а тому заява позивача про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 підлягає розгляду саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, позивач особисто звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням документів які містять інформацію необхідну для здійснення перерахунку, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем.

Натомість, відповідач листом повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії посилаючись на те, що відсутні правові підстави для перерахунку. Зі змісту листа вбачається, що фактично позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності правових підстав.

У розрізі даної справи та за умови підтвердження необхідних відомостей належними документами, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними дій та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 28.02.1987 в Ленінградському ордера Леніна і ордера Червоного Знамені механічному інституті імені Маршала Радянського Союзу Устинова Д.Ф. та здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення пенсії.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова