Справа № 640/7563/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7563/21 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2021 у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

АТ "Вінницягаз" звернулось Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з невстановлення джерел для відшкодування різниці за період дії економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Вінницягаз" протягом 2019-2020 років;

- стягнути з Держави України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Вінницягаз" майнової шкоди в сумі 233 448 870,00 грн., яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суму боргу на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 10 631 859,18 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4 224 031,82 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2021 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ "Вінницягаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що АТ "Вінницягаз" здійснює розподіл природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушенці і Зарванці Вінницького району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності та користуванні, на підставі виданої Регулятором ліцензії (згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 № 811 (зі змінами, внесеними постановами від 11.06.2019 № 1025 та від 07.10.2020 № 1842), у відповідності до вимог Ліцензійних умов з розподілу природного газу, Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 та інших актів законодавства, що регулюють діяльність суб`єктів господарювання на ринку природного газу за цінами (тарифами) встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

АТ "Вінницягаз" є оператором газорозподільної системи та отримує плату за розподіл природного газу за тарифами, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі пункту тринадцять частини першої статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 № 1540, статей 8, 9 Закону України "Про публічні монополії", пункту вісім додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 № 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)".

Станом на момент звернення позивача до суду тариф на розподіл природного газу для останнього встановлено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.12.2020 №2765 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "Вінницягаз" у розмірі 2,016 грн за 1 м3 з ПДВ (20%) на місяць.

Вважаючи протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з невстановлення джерел для відшкодування різниці за період дії економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "Вінницягаз" протягом 2019-2020 років, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг безпосередньо та без будь-яких об`єктивних причин не вживав передбачених законодавством заходів для розгляду зазначених вище заяв АТ "Вінницягаз" поданих у 2019-2020 роках. Крім того, обґрунтування позовної заяви зводяться до непогодження АТ "Вінницягаз" з тим тарифом, що був встановлений постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3014 та від 30.12.2020 №2765, водночас доказів оскарження вказаних постанов, зокрема з підстав економічної необґрунтованості тарифу, позивачем не подано.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за відсутності всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи. Також зазначив, що АТ "Вінницягаз" мало законне сподівання та правомірне очікування на отримання джерела фінансування покриття витрат, яких зазнало та інших обґрунтованих потреб фінансово-господарської діяльності, які не були включені до складу витрат структури тарифу шляхом включення при розрахунку тарифу до складу планової тарифної виручки планового прибутку. Крім того, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 31.03.2020 у справі №826/13735/18, від 08.05.2020 у справі №826/7112/18, від 21.11.2019 у справі №826/9826/18 та від 11.07.2019 у справі №826/8168/17.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 9 Закону України "Про природні монополії", Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 № 12, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.01.2010 за № 29/17324, які діяли до 26.03.2017, тарифи повинні бути економічно обґрунтованими і встановлюватись таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат.

Встановлення тарифів на розподіл природного газу належить до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до пункту 7 частини третьої статті 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 №2467-VІ, який діяв до 01.10.2015, частини третьої та частини шостої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 №329- VIII, який діє з 01.10.2015.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" у разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості.

Частиною шостою статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Порядок та процедура встановлення тарифів регламентуються Порядком формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 28.07.2011 № 1384 (далі - Порядок № 1384), Методикою розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств 3 газопостачання та газифікації, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.09.2002 № 983 (далі - Методика № 983), Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.04.2013 №369, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.04.2013 за № 685/23217 (далі - Процедура № 369).

Зокрема, вимога щодо встановлення Національною комісією регулювання електроенергетики України економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься - в пункті 2.1 Порядку 1384; в пунктах 1.5, 1.7, 4.1, розділу 5 Методики №983; в Процедурі №369.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 "Розрахунок тарифів" Методики № 983 основними аналітичними показниками при визначенні тарифів на послуги з транспортування і постачання природного газу є витрати підприємства і обсяги протранспортованого та поставленого споживачам природного газу.

Пунктом 4.2 вказаного розділу передбачено, що витрати підприємства на транспортування та постачання природного газу визначаються згідно з національним Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" та Методичним положенням по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) за економічними елементами витрат на підприємствах з газопостачання та газифікації та їх структурних підрозділах.

Згідно пункту 2.5 Процедури №369 суб`єкт господарювання при зверненні до Національної комісії регулювання електроенергетики України за встановленням тарифу обґрунтовує кожну складову витрат з відповідного виду діяльності, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат та прибутку. До таких витрат також відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу (далі - ВТВ та НВтр) (пункт 4.5 Методики № 983, пункт 2.1.5 Процедури № 369).

Виробничо-технологічні витрати/втрати газу визначаються як газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів (розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 1), розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 2), затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 № 264.

Отже виробничо-технологічні витрати під час розподілу газу виникають з об`єктивних причин, як наслідок технологічного процесу та зношеності газотранспортної системи, такі витрати є невід`ємною частиною виробничого процесу розподілу природного газу та формують собівартість послуги розподілу газу.

Розмір складової тарифу для покриття виробничо-технологічних витрат визначається відповідно до чинного законодавства, тобто на підставі наказу Міненерговугілля від 23.11.2011 № 737 "Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах" (далі - наказ № 737) та зазначених вище Методик 1, 2.

Нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття виробничо-технологічних витрат, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок, будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу.

Таким чином, можливість позивача розраховуватись за природний газ для потреб виробничо-технологічних витрат прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджуючи тариф на розподіл для АТ "Вінницягаз", повинен встановити такий тариф, що є економічно обґрунтованим та враховує всі матеріальні витрати товариства.

Згідно з пункту 4 розділу І Методики №236 розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб`єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 03.04.2013 № 369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.04.2013 за № 685/23217.

За змістом пункту 4.1-4.2 р. IV Процедури № 369 перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики щодо перегляду рівня тарифу у разі: 4.2.1. Зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%. 4.2.2. Зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

Вимоги до оформлення та подання заяви, документів, що додаються до неї визначено розділом ІІ Процедури № 369.

Порядок розгляду заяви визначено розділом ІІІ Процедури № 369, яким передбачає, зокрема, - перевірку їх структурним підрозділом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, до компетенції якого належить формування цінової, тарифної та інвестиційної політики в нафтогазовому комплексі, щодо її відповідності вимогам цієї Процедури; повідомлення про їх нерозгляд та повернення у разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури; розгляд заяви протягом 30 календарних днів з дня надходження до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури; звернення у разі потреби до заявника щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у визначений нею строк, підписані керівником та засвідчені печаткою суб`єкта господарювання; призупинення розгляду заяви на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу, якщо при розгляді структурними підрозділами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики письмово повідомляє суб`єкта господарювання; підготовку висновків згідно п. 3.2, 3.3 розділу ІІІ Процедури № 369; включення питання встановлення тарифу на засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Підставою для відмови у встановленні або перегляді тарифів може бути встановлення факту нецільового використання коштів, передбачених структурою встановленого тарифу, або фінансової неспроможності та економічної недоцільності здійснення відповідного виду ліцензованої діяльності суб`єктом господарювання, який має намір його провадити; надання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики недостовірної інформації або необґрунтованості складових витрат, визначених розділом ІІ цієї Процедури.

Як встановлено судом першої інстанції, АТ "Вінницягаз" неодноразово протягом 2019-2020 років зверталось до НКРЕКП із заявами про перегляд (встановлення) тарифів, а саме листом від 10.01.2019 № 21005.2-Сл-187-0119 АТ "Вінницягаз" надано до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг пакет документів з метою перегляду на 2019 рік рівню діючого тарифу на розподіл природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15.12.2016 №2279.

Вказана заява про встановлення тарифу та пакет документів подані з урахуванням вимог Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2016 №236, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.2016 №1434/29564 (далі - Методика №236), та Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 03.04.2013 №369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.04.2013 за № 685/23217 (далі - Процедура).

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3.1 Процедури розгляд заяви призупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу або інвестиційної програми, якщо при розгляді структурними підрозділами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 16.01.2019 №510/16/7-19 надала АТ "Вінницягаз" перелік зауважень до поданих документів та повідомила, що розгляд заяви про встановлення (перегляд) тарифу АТ "Вінницягаз" та відповідний пакет документів, надісланий листом АТ "Вінницягаз" від 10.01.2019 №21005.2-Сл-187-0119, призупиняється відповідно до абзацу п`ятого пункту 3.1 Процедури.

АТ "Вінницягаз" листом від 07.03.2019 №21005.2-СЛ-2046-0319 надало до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг пакет документів з метою перегляду на 2019 рік регулятором рівня діючого тарифу на розподіл природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15.12.2016 №2279.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 20.03.2019 №3043/16.3.2/7-19 повідомила АТ "Вінницягаз" про запрошення представників компанії на робочу зустріч 25.03.2019 о 14-00 за адресою м. Київ, вул. Смоленська, 19.

Також, АТ "Вінницягаз" листом від 20.08.2019 №21005.2-Сл-550-0819 подало до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг заяву на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу із врахуванням вимог Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2016 №236.

Питання щодо встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу регламентовані Законом про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Регламентом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06.12.2016 №2133, Методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2016 №236, та Порядком проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.06.2017 №866 (далі - Порядок).

Положеннями статті 16 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" визначено, що проекти рішень Регулятора з питань встановлення цін (тарифів), крім проектів рішень про встановлення "зеленого" тарифу, якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм надані Регулятору законом, підлягають відкритому обговоренню.

Відповідно до визначеної процедури встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу, після проходження процедури схвалення проекту постанови, та проведення відкритих обговорень, на засіданні 24.12.2019, що проводилось у формі відкритого слухання, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №3014 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз".

Також, у 2020 році АТ "Вінницягаз" листом від 29.10.2020 № 210-Сл-5829-1020 подало до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг заяву на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу із врахуванням вимог Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2016 №236.

Відповідно до визначеної процедури встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу, на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було оприлюднено Порядок денний засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що мало відбутись у формі відкритого слухання 09.12.2020. При цьому, разом із переліком питань були розміщені проекти рішень та обґрунтування. На засіданні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яке проводилося у формі відкритого слухання 09.12.2020, схвалено проект постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз".

Проект постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено 09.12.2020 з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у мережі Інтернет.

Відкриті обговорення проекту постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "Вінницягаз" відбулись 21.12.2020, під час яких із представниками заінтересованих сторін відбувалося детальне і обґрунтоване обговорення наданих зауважень та пропозицій із зазначенням позиції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо їх врахування або відхилення. Результати відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз" від 21.12.2020 №408-п.

Протокол відкритого обговорення разом з таблицею узгоджених позицій оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора. Крім того, на офіційному веб-сайті Регулятора було оприлюднено проект постанови разом з відповідним обґрунтуванням до рішення про прийняття постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т.ч. АТ "Вінницягаз" (питання 13 порядку денного засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.12.2020).

На засіданні 30.12.2020, що проводилось у формі відкритого слухання, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №2765 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз".

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, у даному випадку відсутні підстави вважати, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг безпосередньо та без будь-яких об`єктивних причин не вживалось передбачених законодавством заходів для розгляду зазначених вище заяв АТ "Вінницягаз" поданих у 2019-2020 роках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за результатами розгляду заяви позивача від 20.08.2019 №21005.2-Сл-5503-0819 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 24.12.2019 №3014 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз", якою передбачено компенсації витрат за попередні періоди у розмірі 58 547,1 тис, грн., за результатами розгляду заяви позивача від 29.10.2020 №210-Сл-5829-1020 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 30.12.2020 №2765 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз" (зі змінами), якою передбачено компенсації витрат за попередні періоди у розмірі 69 980,4 тис, грн.

Також, колегією суддів встановлено, що на подані АТ "Вінницягаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листи від 10.01.2019 №21005.2-Сл-187-0119 та від 07.03.2019 № 21005.2-СЛ-2046-0319 останньою були надані відповіді, що, фактично є рішеннями про призупинення розгляду питання та звернення до позивача в порядку пункту 3.1 розділу ІІІ Процедури №369 щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, проте, без визначення строку надання таких пояснень і обґрунтувань.

Одночасно колегія суддів зазначає, що кожна з поданих позивачем у 2019 році заяв про встановлення тарифів містила нові розрахунки статей витрат тарифу, що виключає необхідність розгляду попередньо поданих заяв з цих самих питань, оскільки останні втрачають актуальність.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.12.2019 по справі № 826/6713/18.

У цьому контексті варто зауважити, що Верховний Суд у постанові від 19.08.2021 у справі №640/13881/19 зазначив, що при поданні кожної заяви позивач здійснює відповідний окремий розрахунок, додає відповідні пояснення та обґрунтування щодо кожної зі статей витрат, а також надає відповідні підтверджуючі документи, з урахуванням динаміки зростання ціни газу на покриття ВТВ, рівень заробітної плати та інших витрат позивача, що зумовлює необхідність подання з кожною новою заявою оновленої інформації, а тому розгляд попередньо поданих заяв втрачає актуальність.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 30.08.2021 у справі №640/22634/19 та від 24.10.2024 у справі №640/14613/19.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність, у даному випадку, з боку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг протиправної бездіяльності з невстановлення джерел для відшкодування різниці за період дії економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз" протягом 2019-2020 років.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтування позовної заяви зводяться до непогодження АТ "Вінницягаз" з тим тарифом, що був встановлений постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3014 та від 30.12.2020 №2765, зазначаючи, що чинний на сьогодні тариф на розподіл природного газу не забезпечує відшкодування його витрат, доказів оскарження вказаних постанов, з підстав економічної необґрунтованості тарифу позивачем до суду надано не було.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №640/6807/21 відкрито провадження у справі за позовом АТ "Вінницягаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності з перегляду тарифу на розподіл природного газу розподільними газопроводами відносно позивача у бік економічно обґрунтованого на підставі листа від 29.10.2020 №210-СЛ-5829-1020 та зобов`язання відповідача встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на розподіл природного газу, зокрема включивши до структури такого тарифу компенсацію витрат та збитків, яких зазнало АТ "Вінницягаз" в минулих періодах, а саме за 2019-2020 роки у розмірі 363 805,87 грн.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, справу № 640/6807/21 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 позовну заяву АТ "Вінницягаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Щодо посилань апелянта на постанови Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №826/13735/18, від 08.05.2020 у справі №826/7112/18, від 21.11.2019 у справі №826/9826/18 та від 11.07.2019 у справі №826/8168/17, як на приклад неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів вважає помилковими.

Так, висновки у даних справах нерозривно пов`язані із обставинами кожної конкретної справи, які різняться обсягом встановлених обставин у розрізі кожної справи.

На відміну від обставин цієї справи, у справах №826/13735/18, №826/7112/18, №826/9826/18 та №826/8168/17 встановлені фактичні обставини відрізняються від тих, які є у цій справі, зокрема щодо оцінки сукупності подій та їх юридичного змісту, що мали значення для визначення бездіяльності відповідача протиправною, а саме значимості, тривалості та межам оскаржуваної бездіяльності. Тобто, наведені апелянтом постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстав дійти висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

У справі № 826/13735/18 висновки судів першої та апеляційної інстанцій про невиконання НКРЕКП своїх законодавчо визначених повноважень в частині ефективного державного регулювання тарифів у сфері енергетики та комунальних послуг та бездіяльність останнього у питанні перегляду структури тарифу на послуги розподілу природного газу, з якими погодився Верховний Суд, були обґрунтовані тим, що НКРЕКП не надіслав на адресу позивача відмови у розгляді заяв, повідомлень про необхідність надання додаткових матеріалів чи додаткового вивчення документів, повідомлень про необґрунтованість наведених позивачем розрахунків витрат.

У справах №826/7112/18, №826/9826/18, №826/8168/17 Верховний Суд констатував бездіяльність НКРЕКП під час розгляду заяв про встановлення/зміну тарифу на послуги з розподілу природного газу у зв`язку з тим, що їх нерозгляд мотивований відсутністю кворуму НКРЕКП, політичним тиском на орган у разі наміру підприємств збільшити відповідний тариф.

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у вказаних справах, є нерелевантними до цієї справи, адже висловлені вони за інших фактичних обставин.

Проаналізувавши доводи та аргументи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Також, апелянтом не зазначено посилання щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при винесенні рішення. Також, апелянтом не вказано що саме не було досліджено чи не встановлено судом.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 06.10.2025.