Справа № 280/2659/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2659/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року (суддя Лазаренко М.С., повне судове рішення складено 29 травня 2025 року) в справі № 280/2659/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про:

визнання протиправною відмову, яка викладена в листі від 12 березня 2025 року №0800-0207-8/23375, у зарахуванні до страхового стажу періоду його навчання з 21 травня 1986 року по 01 березня 1992 року в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів" та періоду його роботи з 02 вересня 1983 року по 31 жовтня 1983 року в Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів «Прикарпаття»;

зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання з 21 травня 1986 року по 01 березня 1992 року в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів", період роботи з 02 вересня 1983 року по 31 жовтня 1983 року в Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів «Прикарпаття» та провести перерахунок пенсії з 29 листопада 2024 року, з урахуванням зазначених періодів страхового стажу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу: періоду роботи з 02.09.1983 по 31.10.1983 в Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів Прикарпаття; періоду навчання з 21.05.1986 по 01.03.1992 в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: періоду роботи з 02.09.1983 по 31.10.1983 в Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів Прикарпаття; періоду навчання з 21.05.1986 по 01.03.1992 в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів", та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги підстави незарахування до страхового стажу періодів навчання.

Так, до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 1986 року по 1992 рік у Московському авіаційному інституті ім. С. Орджонікідзе, оскільки відповідно до пп. 5-1. Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. припинено 19.06.2023 р. Підстави для зарахування зазначеного періоду відсутні;

- період навчання з 01.09.1982 року по 19.07.1983 рік у технічному училищі №17 м. Коломиї, оскільки відсутня дата видачі диплома та відсутній номер запису у трудовій книжці.

Позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу період роботи з 02.09.1983 року по 31.10.1983 рік у Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів «Прикарпаття», оскільки в номері запису про звільнення міститься виправлення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29.11.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

04.03.2025 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу:

періоду навчання з 01.09.1982 по 19.07.1983 в Технічному училище №17 м. Коломиї Івано-Франківської області;

періоду роботи з 02.09.1983 по 31.10.1983 в Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів Прикарпаття;

періоду навчання з 21.05.1986 по 01.03.1992 в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів".

На підтвердження зазначеного страхового стажу надано: трудову книжку серії НОМЕР_1 від 06.09.1983, диплом серії НОМЕР_2 від 19.07.1983 та виписку підсумкових оцінок від 19.07.1983 до диплома № НОМЕР_3 , диплом серії НОМЕР_4 від 01.03.1992 та виписку із заліково-екзаменаційних відомостей від 01.03.1992 №92/3-77 до диплому НОМЕР_4 .

Листом від 12.03.2025 №0800-0207-8/23375 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило: За даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 до розрахунку пенсії не зараховано періоди навчання у Московському авіаційному інституті ім. С. Орджонікідзе з 1986р. по 1992р. (диплом НОМЕР_4 виданий 01.03.1992р.) оскільки, відповідно до п.п. 5-1. Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 105 8-IV від 09.07.2003р. періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення за межами України в державах, які входили до складу колишнього союзу рср, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. Припинено 19.06.2023р. Підстави для зарахування зазначеного періоду відсутні. Запис у трудовій книжці про період навчання у технічному училищі № 17 м. Коломиї з 01.09.1982р. по 19.07.1983р. не враховано оскільки відсутня дата видачі диплома та відсутній номер запису у трудовій книжці. Диплом зазначеного навчального закладу ОСОБА_1 надав 10.03.2025р. для перерахунку пенсії до призначення у зв`язку з наданими додатковими документами. Документи опрацьовуються відповідними структурними підрозділами Пенсійного фонду України. Крім того повідомляємо, що період роботи з 02.09.1983р. по 31.10.1983р. Коломийське виробниче об`єднання металевих виробів Прикарпаття виключено з розрахунку стажу оскільки в номері записки про звільнення міститься виправлення.

В подальшому органами Пенсійного фонду України зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1982 по 19.07.1983 в Технічному училищі №17 м. Коломиї Івано-Франківської області.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 21.05.1986 по 01.03.1992 навчався в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів", що підтверджується записами №8-9 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1983, дипломом серії НОМЕР_5 та архівною довідкою від 09.04.2021 № 4.1-7/116, дипломом серії НОМЕР_4 від 01.03.1992 та випискою із заліково-екзаменаційних відомостей від 01.03.1992 №92/3-77 до диплому НОМЕР_4 .

Суд першої інстанції вважав, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 при зарахуванні спірного стажу роботи та зарахуванню заробітної плати позивача за такий період, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, тому дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів №1-2 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1983, ОСОБА_1 в період з 02.09.1983 по 31.10.1983 працював у Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів Прикарпаття слюсарем по ремонту електрообладнання четвертого розряду, наказ про прийняття на роботу №187 від 01.09.1983, наказ про звільнення №258 від 31.10.1983.

Врахувавши правові висновки Верховного Суду, за якими на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, суд першої інстанції вважав, що відповідачем протиправно та безпідставно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів навчання та роботи, що зумовлює задля захисту порушеного права позивача зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу спірні періоди навчання та роботи, у зв`язку з чим здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення пенсії.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29 листопада 2024 року призначена пенсія за віком, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Представник позивача 04 березня 2025 року звернувся до ГУ ПФУ із заявою про зарахування до страхового стажу:

періоду навчання з 01.09.1982 по 19.07.1983 в Технічному училище №17 м. Коломиї Івано-Франківської області;

періоду роботи з 02.09.1983 по 31.10.1983 в Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів Прикарпаття;

періоду навчання з 21.05.1986 по 01.03.1992 в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів".

На підтвердження зазначеного страхового стажу надано: трудову книжку серії НОМЕР_1 від 06.09.1983, диплом серії НОМЕР_2 від 19.07.1983 та виписку підсумкових оцінок від 19.07.1983 до диплома № НОМЕР_3 , диплом серії НОМЕР_4 від 01.03.1992 та виписку із заліково-екзаменаційних відомостей від 01.03.1992 №92/3-77 до диплому НОМЕР_4 .

Листом від 12.03.2025 №0800-0207-8/23375 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди навчання у Московському авіаційному інституті ім. С. Орджонікідзе з 1986р. по 1992р. (диплом НОМЕР_4 виданий 01.03.1992р.), оскільки відповідно до пп. 5-1. Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. Припинено 19.06.2023р. Підстави для зарахування зазначеного періоду відсутні. Запис у трудовій книжці про період навчання у технічному училищі № 17 м. Коломиї з 01.09.1982р. по 19.07.1983р. не враховано оскільки відсутня дата видачі диплома та відсутній номер запису у трудовій книжці. Диплом зазначеного навчального закладу ОСОБА_1 надав 10.03.2025р. для перерахунку пенсії до призначення у зв`язку з наданими додатковими документами. Документи опрацьовуються відповідними структурними підрозділами Пенсійного фонду України. Крім того повідомляємо, що період роботи з 02.09.1983р. по 31.10.1983р. Коломийське виробниче об`єднання металевих виробів Прикарпаття виключено з розрахунку стажу оскільки в номері записки про звільнення міститься виправлення.

В подальшому зараховано до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1982 по 19.07.1983 в Технічному училище №17 м. Коломиї Івано-Франківської області.

Позивач в період з 21.05.1986 по 01.03.1992 навчався в Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе за спеціальністю "Електрообладнання ракет та інших літальних апаратів", що підтверджується записами №8-9 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1983, дипломом серії НОМЕР_5 та архівною довідкою від 09.04.2021 № 4.1-7/116, дипломом серії НОМЕР_4 від 01.03.1992 та випискою із заліково-екзаменаційних відомостей від 01.03.1992 №92/3-77 до диплому НОМЕР_4 .

Відповідно до записів №1-2 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.09.1983 позивач в період з 02.09.1983 по 31.10.1983 працював у Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів Прикарпаття слюсарем по ремонту електрообладнання четвертого розряду, наказ про прийняття на роботу №187 від 01.09.1983, наказ про звільнення №258 від 31.10.1983.

Спірним в цій справі є питання зарахування до страхового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі на території Російської Федерації, а також зарахування періоду трудової діяльності через дефектність записів у трудовій книжці.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вказано вище, період навчання позивача у вищому навчальному закладі підтверджено як записами трудової книжки позивача, так й дипломом, а також архівною довідкою, випискою із заліково-екзаменаційних відомостей до диплому.

Зарахування певних періодів трудової діяльності до стажу для цілей визначення права на пенсію має здійснюватися за законодавством, під час дії якого ці періоди існували.

Закон №1058-IV набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тобто трудова та інша прирівняна до неї діяльність за період до 01 січня 2004 року повинна враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2004 року.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року № 2778-VIII (далі - Закон № 2778-VIII).

Згідно зі статтею 55 Закону № 2778-VIII вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів.

Тобто період навчання позивача у Московському авіаційному інституті імені Серго Орджонікідзе є періодом навчання у вищому навчальному закладі.

В період навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590).

Підпунктом «и» пункту 109 Порядку № 590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т. д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Єдиною підставою не зарахування періоду навчання до страхового стажу є припинення Російською Федерацією з 01 січня 2023 року участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

13 березня 1992 року в місті Москва підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі Угода від 14 січня 1993 року), а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01 грудня 2022 року № 2783-IX, яким Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Разом з тим, не зарахований відповідачем до страхового стажу період навчання в Російській Федерації відноситься до періоду, коли приведені вище угоди були чинними для України, тому зазначені періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Крім того, спірний період навчання позивача в Російській Федерації підтверджуються записами трудової книжки, дипломом, тому має бути зараховані до страхового стажу.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України за умови підтвердження трудового стажу наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Стосовно питання зарахування до страхового стажу періоду роботи з 02.09.1983 року по 31.10.1983 рік у Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів «Прикарпаття», оскільки в номері запису про звільнення міститься виправлення, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, якою встановлені аналогічні вимоги до порядку заповнення трудових книжок.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Відтак, періоди роботи позивача з 02.09.1983 року по 31.10.1983 рік у Коломийському виробничому об`єднанні металевих виробів «Прикарпаття» має бути зарахований до страхового стажу.

Зважаючи на наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність незарахування спірних періодів до страхового стажу.

Доводи апелянта зводяться до констатації підстав незарахування спірних періодів до страхового стажу та спростовані приведеними висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в справі №280/2659/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в справі №280/2659/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 06 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко