Справа № 380/8547/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/8547/25 пров. № А/857/29539/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Костецький Н.В., м.Львів) у справі № 380/8547/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

30.04.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення на підставі якого Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 видних 09.08.2019 р. на суму 2754,18 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення на підставі якого Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 видану 06.11.2019 р. на суму 5508.36 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення на підставі якого Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 видану 06.02.2019 р. на суму 2457,18 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення на підставі якого Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 видану 10.05.2019 р. на суму 18573,72 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень - повернути позивачу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зазначає, що вказані вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивачу не вручались ні Головним управлінням ДФС у Львівській області ні Головним управлінням ДПС у Львівській області, про них йому стало відомо з вказаних у позовній заяві виконавчих проваджень, про які позивач дізнався 18 серпня 2024 року від Перемишлянського ВДВС. Про зміст самих оскаржуваних рішень позивачу не відомо до цього часу, а про факт, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) видаються на підставі прийнятих рішень органом доходів і зборів при проведені документальної перевірки щодо дотримання законодавства суб`єктами підприємницької діяльності, йому стало відомо в 2025 році. Просить скасувати оскаржувану ухвалу.

29.09.2025 відповідачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що позовну заяву позивач скерував до суду 30.08.2024, тобто з пропуском 10-денного строку звернення до суду, який встановлений Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення такої ухвали на усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

13.06.2025 до суду першої інстанції надійшло клопотання позивача про відкриття провадження у справі, у якій просить суд відкрити провадження у справі №380/8547/25 за його позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень. Вважає, що викладені у позовній заяві факти мали стати підставою для адміністративного суду відкрити провадження у справі.

Однак, як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 05.05.2025 не виконав у повному обсязі, а відтак позовну заяву слід повернути позивачу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Щодо строку звернення позивача до суду із даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», 30.08.2024 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому позивач просив: визнати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58У видана 06 лютого 2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області про стягнення 2457,18 грн. боргу з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Львівській області такою, що не підлягає виконанню; визнати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58У видана 10 травня 2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області про стягнення 18573,72 грн. боргу з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Львівській області такою, що не підлягає виконанню; визнати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58У видана 09 серпня 2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області про стягнення 2754,18 грн. боргу з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Львівській області такою, що не підлягає виконанню; визнати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58У видана 06 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області про стягнення 5508,36 грн. боргу з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Львівській області такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №380/18367/24, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування вимог залишено без розгляду.

У вказаній ухвалі суд зазначив, що, відповідно до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) вручені позивачу 02.04.2019, 08.06.2019, 05.09.2019 та 10.12.2019. Суд звернув увагу, що позивач в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підтвердив те, що спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) були вручені йому ще в 2019 році.

Ухвалою від 12.12.2024 у справі №380/18367/24 суд залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на те, що при розгляді справи №380/18367/24 суд встановив, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 від 06.02.2019, № Ф-2446-58 від 10.05.2019, № Ф-2446-58 від 09.08.2019, № Ф-2446-58 від 06.11.2019 були вручені позивачу 02.04.2019, 08.06.2019, 05.09.2019 та 10.12.2019, суд у даній справі робить висновок, що про порушення своїх прав, а саме про наявність оскаржуваних ним рішень у даній справі, на підставі яких, на думку позивача, відповідачем було винесено вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 від 06.02.2019, № Ф-2446-58 від 10.05.2019, № Ф-2446-58 від 09.08.2019, № Ф-2446-58 від 06.11.2019, позивач повинен був дізнатись після отримання ним таких вимог.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувані позивачем рішення, у випадку їх прийняття відповідачем, мали бути прийняті до винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2446-58 від 06.02.2019, № Ф-2446-58 від 10.05.2019, № Ф-2446-58 від 09.08.2019, № Ф-2446-58 від 06.11.2019 та такі рішення позивач мав змогу оскаржити після отримання ним вимог про сплату боргу (недоїмки), які вручені позивачу 02.04.2019, 08.06.2019, 05.09.2019 та 10.12.2019 (Ухвала від 12.12.2024 у справі №380/18367/24).

Разом з тим, із даним позовом позивач звернувся до суду лише 24.04.2025 року, тобто із пропуском встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

Оскільки позивач у наданий судом строк не усунув недоліки позовної заяви, яка залишена без руху, зазначена позовна заява та додані до неї матеріали, як вірно зазначив суд першої інстанції, підлягають поверненню згідно з п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі №380/8547/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар