Справа № 335/12250/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 335/12250/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Ясенової Т.І., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2024 року в адміністративній справі №335/12250/24 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Григор`єва Віталія Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Григор`єва Віталія Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.10.2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративного порушення позивач не вчиняв та працівником поліції при оформленні адміністративних матеріалів не було надано позивачу право скористатись правовою допомогою, ознайомитись з матеріалами справи та надати пояснення. На заперечення позивача поліцейський надав йому бланк пояснень, однак вже після закінчення розгляду справи.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки не враховано доводи позивача про те, що на момент загорання жовтого сигналу позивач знаходився перед світлофором, тобто за розміткою 1.12, то на вимогу п. 16.8 ПДР він закінчив маневр.

Вважає, що наданий відповідачем відеозапис щодо вчиненого адміністративного правопорушення не може бути підтвердженням порушення ПДР та факту адміністративного правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП, так як при уважному перегляді відеозапису (при стоп-кадрі чи по-кадровому перегляді відео), не видно на відео самої розмітки 1.12 (стоп-лінія), що не дає можливості визначення розташування автомобіля відносно розмітки 1.12 (стоп-лінія).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 311 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3188935 від 03.10.2024 року, прийнятою інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Григор`євим В.С., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122 частини другої КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом Cherry Amulet д.н.з. НОМЕР_1 , 03.10.2024 року о 16:58, в м. Запоріжжі, по вул. Перемоги, буд. 52а, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ґ ПДР.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Ясенова Т.І., Чабаненко С.В.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Відповідно до пункту 8.7.3. ґ Правил дорожнього руху, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відеозапису, який долучено представником відповідача до відзиву на позов, встановлено, що на ньому зафіксовано проїзд транспортним засобом Cherry Amulet, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , перехрестя на жовтий сигнал світлофора, що є порушенням вимог п. 8.7.3. ґ Правил дорожнього руху та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до п. 8.10. Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п. 8.11 Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 16.8 ПДР, на який посилається скаржник, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про те, що на момент загорання жовтого сигналу він знаходився перед світлофором, тобто за розміткою 1.12, то на вимогу п. 16.8 ПДР він закінчив маневр, не заслуговують на увагу, та спростовуються оглянутим відеозаписом з якого встановлено, що на момент загорання жовтого сигналу світлофора позивач знаходився за декілька метрів до розмітки 1.12, та мав змогу зупинити транспортний засіб, однак продовжив рух, та виконав поворот ліворуч.

При цьому, посилання позивача на п. 16.8 ПДР у даному випадку є недоречним, оскільки він вже виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що забороняв рух.

До того ж, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія), як у даному випадку, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора, однак позивач цього не зробив та не зупинився на жовтий сигнал світлофора.

З огляду на вказані вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року в адміністративній справі №335/12250/24 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року в адміністративній справі №335/12250/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Чабаненко