Справа № 400/420/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/420/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року, прийняте у складі суду судді Бульби Н.О. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 01.10.2024 № 2694/06-18 та від 01.10.2024 № 2693/06-18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії з 01.10.2024 із врахуванням довідок, виданих виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 01.10.2024 № 2694/06-18 та від 01.10.2024 № 2693/06-18.

Доводи позовної заяви ґрунтувались на тому, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі № 400/9724/24 позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", проте без урахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Відповідач повідомив, що оскільки судом не розглядалось питання обчислення заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, то підстави для врахування довідок відсутні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом України "Про державну службу" без урахування всіх складових заробітної плати, зазначених у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 01.10.2024 № 2694/06-18 та від 01.10.2024 № 2693/06-18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та провести виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" № 889-VIII з 01.10.2024, з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у довідках для призначення пенсії державного службовця, виданих виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 01.10.2024 № 2694/06-18 та від 01.10.2024 № 2693/06-18, з урахуванням виплачених сум..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що складення та видача довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця належить до компетенції органів державної влади, а органи місцевого самоврядування таких повноважень не мають. Відтак, апелянт вважає, що довідки складені та видані з порушення порядку, оскільки в них зазначено заробітну плату працюючої посадової особи органів місцевого самоврядування, а не органів державної влади.

Позивачем надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі № 400/9724/24 визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.10.2024 № 69; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2024 про призначення їй пенсії за віком державного службовця з урахуванням правової оцінки, наданою судом у цьому рішенні..

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області проведено перерахунок пенсії позивачки та її переведено на пенсію відповідно до Закону України „Про державну службу.

Проведено розрахунок пенсії ОСОБА_1 без врахування довідок Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 01.10.2024 № 2694/06-18 та від 01.10.2024 № 2693/06-18 про складові заробітної плати.

Листом від 07.01.2025 Головне управління ПФУ у Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 про відмову провести перерахунок пенсії із зарахуванням довідок про складові заробітної плати, оскільки судом не покладалось зобов`язань щодо обчислення заробітної плати для призначення пенсії державного службовця

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачці призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", вона має право на виплату пенсії, з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих відповідно до вимог чинного законодавства.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову в переведенні з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача, що складення і видача відповідних довідок належить до компетенції виключно державних органів, а органи місцевого самоврядування таких повноважень не мають.

Водночас, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Згідно із пунктом 4 цього Порядку, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Крім того, в силу п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III зараховуються до стажу державної служби.

Посада, яку обіймала позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, відноситься до посад, визначених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Оскільки позивач досягла віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, на день набрання чинності Законом №889-VIll мала більш як 20 років стажу на посадах державної служби, вона має право на отримання пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону №3723-ХІІ, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIll з 01.10.2024 року, що додатково підтверджується рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі №400/9724/24

З урахуванням наведеного вище та враховуючи наявність у позивача встановленого нормами чинного законодавства права на зарахування стажу в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на відсутність у органів місцевого самоврядування повноважень щодо складення та видача довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оскільки такі доводи ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко