Справа № 480/3273/25
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2025 року Справа № 480/3273/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3273/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинський завод "Зірка" до Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області, Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Державне підприємство «Шосткинській завод «Зірка» звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:
- визнати бездіяльність Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка», накладеного постановою старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області Щерба Я.Г. від 30.10.2018 в межах виконавчого провадження № 57328556, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження № 57332519, протиправною;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у відповідача перебувало зведене виконавче провадження №57332519, зі стягнення на користь фізичних осіб та юридичних осіб з Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка» заборгованості із виплати зарплати, боргів за договірними зобов`язаннями, штрафних санкцій тощо.
У межах указаного вище зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 30.10.2018 винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на загальну суму 62 739 533,59 грн.
У період з 14.02.2023 по 07.05.2024 відносно позивача тривала процедура банкрутства, у межах якої ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.05.2023 було сформовано реєстр вимог кредиторів, до якого увійшли, зокрема: вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в сумі 20074258,67 грн заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за списками №1, 2 та 5368,00 грн судового збору; вимоги Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю в сумі 511073,66 грн та 5368,00 грн судового збору.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.2024 провадження у справі №920/24/23 про банкрутство ДП «ШЗ «Зірка» закрито, припинено процедуру розпорядження майном боржника, припинено повноваження розпорядника майна та мораторій, що введений ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.02.2023, а вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, визнано погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, шо не підлягають виконанню.
Постановою ДВС від 13.02.2025 у виконавчому провадженні №72749368 знято арешт з усіх рахунків Позивача, проте арешт з усього рухомого та нерухомого майна знято не було.
У зв`язку з цим, 18.03.2025 позивач на електронну адресу ДВС було спрямовано лист №840-ЮВ про надання інформації щодо стану заборгованості позивача за зведеним виконавчим провадженням №57332519, а також відомості про доцільність існування зазначеного вище арешту на все рухоме та нерухоме майно позивача.
Однак, як зазначає відповідач, арешт усього рухомого та нерухомого майна, накладений на підставі постанови старшого державного виконавця від 30.10.2018, не може бути знятий відповідно до чинного законодавства, оскільки у 98 виконавчих провадженнях, відкритих щодо виконання виконавчих документів, винесених протягом 2008-2018 років, прийнято рішення про повернення виконавчих документів стягувачам на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а у 7 виконавчих провадженнях - виконавчі документи повернуті стягувачам на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, на думку Відповідача, оскільки у нього відсутні відомості про сплату боргу і виконавчого збору з витратами за цими виконавчими провадженнями, то і законних підстав для зняття арешту з майна боржника немає.
Разом з тим позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невинесення постанови про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна позивача, накладеного на підставі постанови від 30.10.2018 у виконавчому провадженні №57328556 в межах зведеного виконавчого провадження №57332519 є протиправною з огляду на наступне.
Щодо виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів, повернутих на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», позивач зазначає, що частиною третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Таким чином, на переконання позивача, відповідач незаконно не знімає арешт з майна боржника через наявність виконавчих проваджень, виконавчі документи у яких повернуті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Щодо виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, позивач зазначає, що відповідно до частини третьої статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Проте відповідачем не було відкрито виконавчі провадження про стягнення виконавчого збору та/або витрат виконавчого провадження після повернення виконавчих документів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону.
Крім того, позивач зазначає, що при наявності на виконанні в органі державної виконавчої служби невиконаних постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій стосовно боржника, відносно якого господарським судом порушено провадження у справі про банкрутство, даний орган державної виконавчої служби має подати до господарського суду письмову заяву з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.
Відповідач не звертався до Господарського суду Сумської області із письмовою заявою про грошові вимоги до боржника щодо стягнення виконавчого збору та витрат та включенням їх до реєстру вимог кредиторів, а отже статусу конкурсного кредитора не набув.
Пунктом 8 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі №920/24/23, якою було закрито провадження у справі про банкрутство позивача, визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Таким чином, позивач вважає, що оскільки відповідач не звернувся до Господарського суду Сумської області з кредиторськими вимогами щодо виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, такі вимоги були визнані Господарським судом Сумської області погашеними, а відповідні постанови - такими, що не підлягають виконанню, а відтак ДВС втратило своє право на стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Щодо виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів, повернутих на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», позивач зазначає, що з 98 виконавчих проваджень, які входили до складу зведеного виконавчого провадження № 57332519:
- 85 виконавчих проваджень стосуються стягнення з позивача на корить ГУ ПФУ в Сумській області боргу з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій;
- 6 виконавчих проваджень - про стягнення судового збору на користь Шосткинського міськрайонного суду Сумської області;
- 5 виконавчих проваджень - про стягнення на користь Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю штрафних санкцій за нестворені робочі місця для осіб з інвалідністю;
- 2 виконавчі провадження - про стягнення штрафу, накладеного органом Держпраці.
Позивач стверджує, що заборгованість із виплати боргів по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій (85 виконавчих проваджень) та про стягнення штрафних санкцій за нестворені робочі місця для осіб з інвалідністю (5 виконавчих проваджень) була погашена в межах процедури банкрутства.
З приводу решти виконавчих проваджень (6 виконавчих проваджень щодо стягнення судового збору та 2 виконавчі провадження про стягнення штрафу органом Держпраці) позивач зазначає, що стягувачі за цими провадженнями до господарського суду Сумської області із заявами з відповідними вимогами до боржника (позивача) упродовж всієї процедури банкрутства не зверталися, статусу конкурсних кредиторів не набули, а отже в силу пункту 8 ухвали господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі №920/24/23, який кореспондується із ч. 4 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідні виконавчі документи визнані судом такими, що не підлягають виконанню.
Таким чином, позивач стверджує, що заборгованість по 90 виконавчих документах була визнана ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі № 920/23/24 погашеною та 8 виконавчих документів було визнано такими, що не підлягають виконанню, а отже підстави для продовження арешту відсутні.
Також позивач звертає увагу, що частина третя статті 40 Закону, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, у тому числі щодо стягнення виконавчого збору, не надає державному виконавцю права виносити постанову про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону, на відміну від редакції Закону до 05.01.2017.
Судом було відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити за правилами розгляду термінових адміністративних справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено справу до розгляду у судовому засіданні, витребувано у відповідача додаткові докази.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що нормами ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідач зазначає, що провадження, які входили до складу зведеного виконавчого провадження №57332519 завершені, проте частина з них завершені на підставі п. 9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та частина на підставі п. 1 ст. 37 Закону №1404.
Відомості про сплату боргів по вище вказаним виконавчим документам, у Відділі відсутні, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником не сплачено.
Щодо завершення виконавчих проваджень на підставі п.1 ст.37 Закону №1404, відповідач зазначає, що по виконавчим провадженням завершеним на підставі п. 1 ст.37 Закону 1404,боржником не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.
Завершення виконавчих проваджень на підставі п.9 ст.37 Закону 1404 не передбачає скасування заходів примусового виконання, у тому числі зняття арешту з майна.
Також позивачем не надано суду жодних доказів про погашення заборгованості із виплати боргів по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій (85 виконавчих проваджень) та про стягнення штрафних санкцій за нестворені робочі місця для осіб з інвалідністю (5 виконавчих проваджень) в межах процедури банкрутства (справа №920/23/24) та не заявлення по 6 виконавчих провадженням щодо стягнення судового збору та 2 виконавчим провадженням про стягнення штрафу органом Держпраці грошових вимог до боржника в процедурі банкрутства. Вказані виконавчі провадження відкриті за завершені до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Відповідач вважає, що у разі погашення заборгованості із виплати боргів по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій (85 виконавчих проваджень) та про стягнення штрафних санкцій за нестворені робочі місця для осіб з інвалідністю (5 виконавчих проваджень) позивач має сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, як того вимагає пункт 16 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме постанова про зняття арешту з майна боржника, постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, постанова про зняття майна з розшуку або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувану, без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, за заявою боржника у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувану наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувану (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає).
З огляду на вище викладене, відповідач вважає, що відсутні законні підстави для зняття арешту з майна, належного позивачу.
Боржник з заявою про виключення інформації з ЄРБ до відділу не звертався, докази про наявність підстав для виключення такої інформації не надавав, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником не сплачені.
Також відповідач звертає увагу суду, що в позовній заяві, позивачем не зазначено по яким саме конкретним виконавчим провадженням він просить виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про нього, а також позивачем не надано доказів, шо підтверджують наявність підстав для такого виключення відомостей.
Ухвалою суду від 16.09.2025, залучено до участі в розгляді справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області; Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області; Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 .
Також ухвалою суду від 16.09.2025 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинський завод "Зірка" задоволено, допущено заміну позивача - Державне підприємство "Шосткинський завод "Зірка" у справі на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинський завод "Зірка".
В судове засідання сторони не з`явились, надіслали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, судом встановлено:
На виконанні у Шосткинському відділі державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 02.10.2018 перебувало зведене виконавче провадження № 57332519 про стягнення заборгованості з ДП ШЗ «Зірка» на користь стягувачів фізичних, юридичних осіб та Держави.
30.10.2018 на підставі вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №57328556 була винесена постанова про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ДП «ШЗ «Зірка» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження по зведеному виконавчому провадженню №57332519 на загальну суму 62 739 533,59 грн (а.с. 21 43, т.1). Відомості про даний арешт як обтяження на все нерухоме майно Позивача відображено й у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно. Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер запису про обтяження 28660327).
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.02.2023 у справі № 920/24/23 відкрито провадження у справі про банкрутство, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна арбітражного керуючого Чупруна Є.В. (а.с. 47 49, т.1).
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.2024 провадження у справі №920/24/23 про банкрутство ДП «ШЗ «Зірка» закрито, припинено процедуру розпорядження майном боржника, припинено повноваження розпорядника майна (а.с. 44 46, т.1).
Листом від 08.05.2024 №902-ЮР ДП «ШЗ «Зірка» повідомило ДВС, що ухвалою від 07.05.2024 у справі №920/24/23 було закрито провадження у справі про банкрутство позивача (а.с. 13 14, т.1).
Постановою ДВС від 13.02.2025 у виконавчому провадженні №72749368 знято арешт з усіх рахунків позивача, проте арешт з усього рухомого та нерухомого майна знято не було.
У зв`язку з чим, 18.03.2025 Державним підприємством «Шосткинський завод «Зірка» на електронну адресу ДВС було спрямовано лист №840-ЮВ про надання інформації щодо стану заборгованості позивача за зведеним виконавчим провадженням №57332519, а також відомості про доцільність існування зазначеного вище арешту на все рухоме та нерухоме майно позивача.
Не погоджуючись із такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.
Згідно з положеннями частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У свою чергу, частина 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" наголошує про те, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч. 5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

При цьому ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

З матеріалів справи судом встановлено, що у наступних виконавчих провадженнях про стягнення заборгованості по заробітній платі, які входили до складу зведеного виконавчого провадження № 57332519 на день винесення постанови про арешт майна боржника, виконавчі документи були повернуті стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»: №57533457, № 57538807, №57538717, №57533362, №57532802, №57538350, №57538283. Стягувачами у вказаних виконавчих провадженнях є фізичні особи.

Як зазначалося судом вище, згідно приписів ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Відтак посилання відповідача на вказані виконавчі провадження є безпідставними.

Також, з матеріалів справи суд вбачає, що у наступних виконавчих провадженнях, які входили до складу зведеного виконавчого провадження №57332519 на день винесення постанови про арешт майна боржника, виконавчі документи були повернуті стягувачу на підставі п. 9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»: №57436197, №57434756, №57442513, №57436073, №57435291, №57435245, №57435021, №57434636, №57441627, №57441664, №57441741, №57441869, №57470166, №57470100, №57414450, №57532416, №57407921, №57402241, №57407962, №57409052, №57403953, №57410284, №57532243, №57470212, №57402713, №57403312, №56968808, №57408069, №57414616, №57401604, №57402407, №57415345, №57401975, №57414342, №57401918, №57414862, №-57407832, №57436331, №57435488, №57435156, №57434685, №57444916, №57442791, №57442426, №57441941, №57532604, №57408975, №57401563, №57420396, №57403170, №57407855, №57414509, №57407855, №57401507, №57414262, №57414758, №57409866, №57403459, №57402551, №57407888, №57409967, №57401456, №57403686, №57402020, №57402081, №57441702, №57441747, №57524221, №57353330, №57353638, №57532357, №57470274, №57408865, №57402317, №57401654, №57403557, №57442699, №57443091, №57442968, №57352659, №57435400, №57442895, №57443191, №57443317, №57443346, №57442587, №57442140, №57443346, №57436568, №57436478, №57434728, №57444323, №57444547, №57442279, №57442080, №57470328, №57532488, №57441804. Стягувачами у вказаних виконавчих провадженнях є ГУ ПФУ в Сумській області (85 виконавчих проваджень), Шосткинський міськрайонний суд Сумської області (6 виконавчих проваджень), Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю (5 виконавчих проваджень), орган Держпраці (2 виконавчі провадження).

Суд зазначає, що приписи Закону України «Про виконавче провадження не містить норми про зняття арешту з майна боржника держаним виконавцем в разі повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, з матеріалів справи суд вбачає, що Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.02.2023 у справі №920/24/23 було відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка» та введено процедуру розпорядження майном.

При цьому, суд враховує, заборгованість що підлягала стягненню в перелічених вище виконавчих провадженнях, виникла до 14.02.2023.

Відповідно до положень частини першої статті 2 Кодексу України з процедур з банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених ним Кодексом.

Відкриття провадження у справі про банкрутство боржника змінює весь комплекс правовідносин боржника, у тому числі порядок задоволення вимог кредиторів, який здійснюється відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно приписів Кодексу України з процедур банкрутства, особа (фізична або юридична) набуває статусу конкурсного кредитора (сторони, учасника провадження у справі про банкрутство) з повним обсягом процесуальної дієздатності (в тому числі правом оскарження судових рішень) за сукупності таких умов:

- подання до господарського суду письмової заяви з вимогами до боржника, а також документів, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (ч. 1 ст. 45 КУзПБ);

- розгляд господарським судом заяви конкурсного кредитора у попередньому засіданні суду (ч. 6 ст. 45, ст. 47 КУзПБ);

- визнання вимог такого кредитора, що формалізується у судовому рішенні господарського суду - ухвалі (ч. 6 ст. 45, ст. 47 КУзПБ).

Згідно з ч. 4 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Так, пунктом 8 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі №920/24/23, якою було закрито провадження у справі про банкрутство позивача, визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Водночас частиною 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, суд зазначає, що вказана норма передбачає зняття виконавцем арешту з майна боржника у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, ані Шосткинський міськрайонний суд Сумської області (6 виконавчих проваджень про стягнення судового збору), ані орган Держпраці (2 виконавчі провадження про стягнення штрафу) до господарського суду Сумської області із заявами з відповідними вимогами до боржника (позивача) упродовж всієї процедури банкрутства не зверталися, статусу конкурсних кредиторів не набули, а отже в силу пункту 8 ухвали господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі №920/24/23, який кореспондується із ч. 4 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідні виконавчі документи визнані судом такими, що не підлягають виконанню.

Також в позові позивач стверджує, що заборгованість із виплати боргів по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій (85 виконавчих проваджень) та про стягнення штрафних санкцій за нестворені робочі місця для осіб з інвалідністю (5 виконавчих проваджень) була погашена Позивачем в межах процедури банкрутства (справа № 920/23/24), оскільки грошові вимоги ГУ ПФУ в Сумській області та Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю були включені до реєстру кредиторських вимог, про що свідчить ухвала господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі №920/23/24, якою провадження у справі було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства у зв`язку із погашенням вимог усіх кредиторів.

Разом з тим, суд зазначає, що нормами Закону України «Про виконавче провадження передбачено перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, серед яких відсутня така підстава як самостійне погашення боржником заборгованості чи погашення заборгованості в процедурі банкрутства.

Отже факт самостійного погашення боржником заборгованості (в тому числі і в наслідок процедури банкрутства) не є підставою для зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження про стягнення такої заборгованості.

Разом з тим, Кодексом адміністративного судочинства визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.374).

Аналогічні норми містить частина друга статті 432 Цивільного процесуального кодекс України.

При цьому суд звертає увагу, що ч. 4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає зняття виконавцем арешту з майна боржника у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підсумовуючи наведене вище, суд доходить висновку, що у даних правовідносинах належним способом захисту для скаржника є звернення до суду із заявою у порядку ч. 2 ст. 374 КАС України чи ч. 2 ст. 432 ЦПК України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням зобов`язання, що у даній справі підтверджується ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.2024 у справі №920/23/24,

Отже, на підставі встановлених у справі обставин, суд вважає, що вимоги позову в частині визнання бездіяльності відповідача, яка полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка», накладеного постановою старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області Щерба Я.Г. від 30.10.2018 в межах виконавчого провадження № 57328556, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження № 57332519, протиправною; зобов`язання відповідача зняти арешт з усього рухомого на нерухомого майна Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка» шляхом винесення постанови про зняття арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області Щерба Я.Г. від 30.10.2018 в межах виконавчого провадження №57328556, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження №57332519, задоволенню не підлягають. Інші позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від зазначених вище.

Таким чином, враховуючи викладене вище суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також су д зазначає, що решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

В свою чергу, оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинський завод "Зірка" до Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області, Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання бездіяльності Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка», накладеного постановою старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області Щерба Я.Г. від 30.10.2018 в межах виконавчого провадження № 57328556, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження № 57332519, протиправною; зобов`язання Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього рухомого на нерухомого майна Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка» шляхом винесення постанови про зняття арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області Щерба Я.Г. від 30.10.2018 в межах виконавчого провадження №57328556, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження №57332519; зобов`язання Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна Державного підприємства «Шосткинський завод «Зірка» (номер запису про обтяження 28660327) шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження; зобов`язання Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про Державне підприємство «Шосткинський завод «Зірка» відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек