Справа № 420/20941/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 30.06.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною діяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно поновлення мене, ОСОБА_1 , на військовому обліку військовозобов`язаних;

- зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості до реєстру стосовно виключення мене, ОСОБА_1 , з військового обліку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Харченко Ю.В.

30.07.2025 згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Харченко Ю.В. справу передано на розгляд головуючому судді Вовченко О.А.

Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року прийнято до розгляду позову заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 26.05.2006 року був виключений з військового обліку: «досягнення граничного віку», що підтверджується записом у військовому квитку. Позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Ленті Про» на посаді експедитора транспортного підрозділу Регіонального структурного підрозділу м. Одеса з 27.09.2021 року (наказ №162-к/тр від 24.09.2021 року), що підтверджується довідкою №23 від 13.05.2025 року. При формування списків на бронювання працівників підприємства позивача було включено до відповідного переліку. Після чого, незважаючи на раніше здійснене виключення з військового обліку, облікові дані позивача повторно внесли до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, що підтверджується інформацією з мобільного застосунку «Резерв+». Позивач подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 з проханням про скасування незаконного внесення ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних та повторне виключення, як особи, яка не підлягає військовому обліку. Однак відповіді не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_5 при повторному взятті позивача на військовий облік військовозобов`язаних, не було враховано положень статті 58 Конституції України щодо тієї обставини, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Дії відповідача є протиправними з огляду на ту обставину, що чинним законодавством України не передбачений порядок повторного взяття особи на військовий облік, яка раніше була виключена з військового обліку за рішенням ТЦК та СП.

07 серпня 2025 року до суду від представника відповідача (Вхід. №ЕС/80662/25) надійшов відзив на позовну заяву де зазначено, що позовні вимоги громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , вид обліку рядовий, сержантський і старшинський склад запасу. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування в запасі військовозобов`язаних, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового складу - до 40 років. Відповідно до змін до закону від 22.07.2014 р. граничний вік було підвищено до 60 років. Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі. Військовозобов`язані, які були виключені з військового обліку до липня 2014 року у зв`язку з нормами законодавства, що діяли раніше, і яким на сьогоднішній момент немає 60 років, зобов`язані перебувати на військовому обліку, за умови придатності до військової служби.

У зв`язку із цим, позивача, який був виключений з обліку до 2014 року по досягненню граничного віку перебування в запасі 40 років автоматично поновили на військовому обліку. Таким чином, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України, жодної бездіяльності чи протиправних дій з боку посадових осіб допущено не було.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання з 08.04.1998 рку: АДРЕСА_1 , що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 20.06.1996 року (а.с.9-13).

З дослідженого військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 22.04.1986 р. виданого ІНФОРМАЦІЯ_8 , вбачається, що позивачу присвоєно військове звання: рядовий; категорія обліку 2; група обліку НПО; код 969 / 969972 А. В розділі V військового квитка серії НОМЕР_2 зазначено, що 02.04.1998 р. лікарською комісією Центрального РВК визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час за ст. 59 в згідно наказу МО № 2, 1994 року. Також у військовому квитку позивача в розділі VІІІ зазначено останній запис: «знятий з військового обліку за досягненням граничного віку 26.05.2006 року», а в розділі ІХ, що 26 травня 2006 року виключений з військового обліку за досягненням граничного віку (а.с. 15-23).

Згідно інформації з військово-облікового документу «Резерв+» від 12.05.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є військовозобов`язаний, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 ; звання: рядовий; ВОС 793972; номер в реєстрі Оберіг: 7; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; дата уточнення даних 05.11.2024 (а.с. 27).

Предметом оскарження у цій справі є дії відповідача щодо поновлення позивача на військовий облік військовозобов`язаних 05 листопада 2024 року (дата уточнення даних), а тому перевірці судом підлягає саме відповідність таких дій відповідача законодавству, яке регулює порядок дотримання громадянами встановленого військового обов`язку та загальні засади проходження в Україні військової служби.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII)

Приписами ст. 1 Закону №2232-XI передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3).

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. … Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку (ч.9).

Відповідно до ст. 33 Закону №2232-XI, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ч.1). Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5).

Згідно п. 2 ч. 1, частини шостої статті 37 Закону №2232-XI взяттю на військовий призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі.

Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Згідно з п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Водночас положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в частині, що стосується граничного віку перебування військовозобов`язаних осіб в запасі, зазнавало змін.

Статтею 32 Закону №2232-XII (у редакції, чинній станом на момент досягнення позивачем сорокарічного віку), було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також визнані військово-лікарськими комісіями непридатними для військової служби у воєнний час, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону №2232-XII (у редакції, станом на 26.06.2006 року), запас військовозобов`язаних поділяється на два розряди, що встановлюються залежно від віку військовозобов`язаних (ч.1). Військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років (ч.2). Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві (ч.4).

Законом України від 27.03.2014 № 1169-VII внесено зміни до ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України від 22.07.2014 №1604-VII - до 60 років.

При цьому, положення Закону про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та військовому резерві, змін не зазнали. Тобто, з набранням чинності змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, що не досягла передбаченого Законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.

Отже, у зв`язку із продовженням граничного віку перебування в запасі позивача було автоматично поновлено в запасі, незалежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки ОСОБА_1 не досягнув 60-річного віку, тобто повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.

Щодо приписів ст. 58 Конституції України, на необхідність застосування яких посилається позивач в позовній заяві, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.

Таким чином, дія вказаного Закону у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, які не досягли граничного віку перебування у запасі.

Відтак, доводи позивача в частині порушення принципу дії законів у часі, суд вважає необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних правових норм наведена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі №820/3113/17.

Згідно приписів Інструкції з військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністра оборони України від 27.06.95 року N 166 (далі - Інструкція № 166), (чинна на час внесення записів до військового квитка позивача), військовозобов`язаних, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також тих, яких військово-лікарські комісії визнали непридатними до військової служби, знімають з військового обліку і переводять у відставку (п.7). Зняттю з військового обліку в органах місцевого самоврядування підлягають громадяни зокрема і: які досягли граничного віку перебування в запасі (п.22). Зняття з виключенням з військового обліку військовозобов`язаних, які досягли граничного віку перебування в запасі Збройних Сил України, проводиться протягом січня-лютого кожного року тільки за вказівкою районних військових комісаріатів (п. 26).

В Інструкції з військового обліку військовозобов`язаних і призовників на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затвердженій наказом Міністра оборони України від 27.06.95 N 165(далі - Інструкція № 165), (чинна на час внесення записів до військового квитка позивача), зазначено, що військовозобов`язаних, які досягли граничного віку перебування в запасі чи визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби, знімають з військового обліку (п.7). 18. В особових картках на осіб, які досягли граничного віку перебування в запасі Збройних Сил України, за вказівкою

військового комісаріату після 1 січня викреслюються дані про військовий облік і робиться відмітка: "Знятий з виключенням з військового обліку за віком" (п.18).

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що наявність у військовому квитку позивача запису про виключення з військового обліку не має правового значення для правильного вирішення цього спору з огляду на застосування чинних на момент виникнення спірних правовідносин норм, а саме листопад 2024 року (дата уточнення даних). Водночас станом на 26.05.2006 (внесення запису про виключення з військового обліку) спору між сторонами стосовно наявності у позивача на той час права на виключення з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі не існувало.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено протиправну діяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно поновлення ОСОБА_1 , на військовому обліку військовозобов`язаних, відповідно відсутні правові підстави для зобов`язання посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості до реєстру стосовно виключення, ОСОБА_1 , з військового обліку, відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною діяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно поновлення ОСОБА_1 , на військовому обліку військовозобов`язаних та про зобов`язання посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості до реєстру стосовно виключення, ОСОБА_1 , з військового обліку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Вовченко O.A.

.