Справа № 303/7472/25
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/7472/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 жовтня 2025 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 про скасування рішення про примусове видворення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 01.10.2025 року позов було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позову протягом десяти днів з дня вручення ухвали. Позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копію ухвали від 01.10.2025 року було отримано представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Волинською В.І. 01.10.2025 року про, що свідчить інформація з системі «Електронний суд».

07.10.2025 року на виконання ухвали від 01.10.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Волинської В.І., надійшла заява про усунення недоліків (документ сформований в системі «Електронний суд» 06.10.2025).

Зі змісту поданої представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Волинською В.І., заяви встановлено, що поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду додатково обґрунтовується наступним: 1) шестимісячний строк на оскарження рішення про примусове видворення від 27.02.2025 року розпочався з 17.04.2025 року, тобто з часу винесення Тячівським районним судом Закарпатської області по справі № 307/963/25 постанови від 17.04.2025 року. Оскільки справа фактично стосується перегляду прийнятого рішення у зв`язку зі встановленням судом факту відсутності адміністративного правопорушення, який був визнаний судом після прийняття оскаржуваного рішення, тому саме 17.04.2025 року позивач дізнався, що при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені його права, свободи та інтереси; 2) з 25.08.2025 року по 05.09.2025 року представник позивача адвокат Волинська В.І. перебувала у відпустці, а в період з 09.09.2025 року по 12.09.2025 року на лікарняному; 3) зміна адвоката при наданні правової допомоги (з червня 2025 року); 4) повітряні тривоги, які змінювали графік роботи та вплинули на загальну організацію роботи (в період з 16.06.2025 року по 29.09.2025 року було 177 ) в межах Києва та Київської області.

Зазначені обставини в їхній сукупності, з позиції сторони позивача є поважними, у зв`язку з чим представник позивача просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Аналізуючи наведене в заяві про усунення недоліків, слід зробити висновок про те, що доказів поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху не надано. Вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними з огляду на таке.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (постанова Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі № 904/5995/16).

Аналізуючи вказані в заяві причини суд враховує наступне. Національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07.05.2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48-62; від 23.09.1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

Держава не відповідальна за професійний юридичний захист особи у справі, незалежно від того, на яких умовах надається правова допомога - на умовах безкоштовної чи оплатної правової допомоги адвоката, крім особливих обставин (рішення ЄСПЛ від 30.03.1999 року у справі «Tuzinski проти Польщі», заява № 40140/98, умови визначення про неприйнятність).

В обов`язки держави також не входить забезпечення необхідного балансу між ефективним доступом до суду з одного боку, та незалежністю професії юриста з іншого (рішення ЄСПЛ від 22.03.2007 року у справі «Старощик проти Польщі», заява № 59519/00, пункт 135).

Відтак суд, з урахуванням висновків ЄСПЛ, зазначає, що суди не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду.

Схожий висновок зроблений Верховним Судом в ухвалі від 15.02.2023 року у справі № 554/4001/17.

Відтак наведені представником позивача причини щодо зміни адвоката, відпустка, тимчасова непрацездатність, повітряні тривоги не свідчать про те що, позивач не мав об`єктивної можливості у встановлений строк звернутися до адміністративного суду.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю треба розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Суд також вважає за необхідне у цій справі звернутися до практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у п. 48 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Pеrez de Rada Cavanilles v. Spain» (заява № 28090/95) зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням зазначених вище обставин доводи представника позивача, не містять достатніх і переконливих ознак для визнання їх поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду та його поновлення. При цьому представник позивача частково посилається на ті ж обставини, які вже наводились у заяві, поданій разом з позовною заявою, та оцінка яким надана в ухвалі від 01.10.2025 року. Так, суд вважає помилковим твердженням позивача про те, що шестимісячний строк на оскарження рішення про примусове видворення від 27.02.2025 року розпочався з 17.04.2025 року, тобто з часу винесення Тячівським районним судом Закарпатської області по справі № 307/963/25 постанови від 17.04.2025 року. Така позиція пояснюється тим, що постанова Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2025 року по справі № 307/963/25 не може впливати на початок перебігу строку для звернення до суду, оскільки позивач суб`єктивно повинен був дізнатись та знати про порушення своїх прав, свобод та інтересів саме з часу прийняття оскаржуваного рішення про примусове видворення від 27.02.2025 року.

В будь-якому випадку, з 12.09.2025 року (до цього часу представник позивача перебувала на лікарняному) до моменту звернення до суду (30.09.2025 року) пройшло майже двадцять днів та на підтвердження об`єктивно непереборних, таких, що не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, та пов`язаних з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду належних і допустимих доказів не надано.

Додатково суд враховує і те, що Законом визначено більш як достатність строк звернення до адміністративного суду (шість місяців) і такий строк в повній мірі забезпечує можливість особі реалізувати своє право на звернення до суду за захистом її прав.

Натомість суду дійшов висновку, що сторона позивача не навела змістовних і вагомих доводів щодо вчинення нею всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача та його представника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позову відповідно до ухвали суду від 01.10.2025 року, в наданій суду заяві про усунення недоліків представником позивача фактично наведені ті ж самі причини пропуску строку, які суд вже визнав неповажними в ухвалі від 01.10.2025 року, таку позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 248, 286 КАС України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 про скасування рішення про примусове видворення - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.М.Заболотний