Справа № 2а-4435/10/0970
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" січня 2011 р. Справа № 2a-4435/10/0970
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Судді Григорука О.Б.
при секретарі Пікович Л.Р.
за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Вінтоняк Є.Д., представник відповідача - Савчук Н.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Калуської об`єднаної державної податкової інспекції
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з мотивів викладених позовній заяві. Суду пояснили, що Калуською оДПІ неправомірно визначено суму податкового зобов`язання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за платежем податок з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість. Вказали, що позивач знаходилася на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва та не була платником податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість. Просили позов задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечив та пояснив, що сума виручки, яку одержав позивач на розрахунковий рахунок від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2009 році склала понад 500 тисяч гривень, а саме 533302грн., що перевищує визначений Указом Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва№727/98 від 03.07.1998 року, позивачу правомірно визначено зобов`язання зі сплати прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та податку на додану вартість. Просив у позові відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Калуської міської ради 14.11.2001року, - свідоцтво про державну реєстрацію - серія В00 №502419. В період з 2007 року по 2010 рік перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.
Калуською оДПІ проведена виїзна планова перевірка підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007року по 31.12.2009року.
За наслідками перевірки складений акт за №1773/17-02/ НОМЕР_1 від 19.05.2010 року, яким встановлено наступні порушення:
п.19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст.. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» та ст.. 13 Інструкції Про прибутковий податок з громадян («Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю»), затвердженою наказом ГДПІ України від 21.03.1993 року №12, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2009 рік на суму перевищення в розмірі 3407,05грн.
пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет (р. 27 декларації) на загальну суму 2987,00 грн., зокрема за січень 2008 року 88,00 грн., за листопад 2009 року на суму 2889,00 грн.
З акту перевірки вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність через оптову та роздрібну торгівлю (торгівля одягом та взуттям). Згідно даних відображених у звітах платника позивачем задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів, робіт, послуг за період з 01.07.2007року по 31.12.2009 року в розмірі 525713,65грн.
Як встановлено в судовому засіданні позивачем було фактично отримано виручку на розрахунковий рахунок в 2009році в сумі 525713,65 грн.
Статтею 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва№727/98 від 03.07.1998 року визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується і для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.
Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб`єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).(ч.3 ст.1 Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998 року).
Таким чином, реалізація права суб`єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання платником податків встановлених вимог.
Єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог цього Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.
З 01.01.2010 року позивач перейшов на загальну систему обліку та звітності.
Щодо посилань позивача на безпідставність визначення суми податкового зобов`язання за 2009 рік з податку на доходи фізичних осіб з мотивів перебування на спрощеній системі обліку та звітності, слід вказати наступне.
Порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до суб`єкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.
Стаття 6 Указу визначає, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.
Відповідно ж до частини восьмої пункту 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.
При цьому, лише за умов додержання приписів зазначеного Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку та осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.
Таким чином, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише в разі дотримання суб`єктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Зазначене стосується також і відповідності граничного обсягу виручки платника єдиного податку розмірам, визначеним Указом.
Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).
У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.
За таких обставин оподаткування доходів, отриманих ОСОБА_1 , як платника єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.
Згідно з пунктом 22.10 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», Декрет КМУ «Про прибуток податок з громадян» втратив чинність, крім розділу 6 у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахування положень п. 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб підприємницької діяльності.
Відповідно до статті 13 розділу 6 Декрету КМУ від 26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов`язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною ДПІ України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.
Згідно з додатком 7 до Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженої наказом Головної ДПІ України від 21.04.1993 року № 12, із змінами та доповненнями, фізична особа платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обов`язку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком статті 5 «Валові витрати» і відповідно до статті 8 «Амортизація» вказаного Закону з деякими особливостями. Положення статті 5 («Валові витрати»), застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід. До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.
Згідно з додатком 6 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю «Норми витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів (затверджені Головною державною податковою інспекцією України 18.01.1993 року № 36-32)» при здійсненні торгівлі норма витрат складає 25 відсотків від суми валового доходу.
Пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об`єкта оподаткування.
Пунктом 22.3 статті 22 зазначеного Закону, передбачено, що починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об`єкта оподаткування.
Як встановлено судом, податковим органом було встановлено обсяг фактичних витрат позивача за 2009 рік в розмірі 2250,00грн., як документально підтверджені.
Позивачем не надавалися належні документально підтверджені витрати, що враховуються при розрахунку податку, у зв`язку з чим, суд вважає, що податковим органом валові витрати були розраховані неправомірно, без врахування положень додатку 6 Інструкції про визначення фактичних витрат при оподаткуванні доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, у 25% відношенні від суми валового доходу.
Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов`язаними з одержанням доходу.
Таким чином, податковим органом невірно визначено розмір оподатковуваного доходу, що призвело до невірного визначення податкового зобов`язання з платежу податок з доходів фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності.
Враховуючи той факт, що вказана оплата здійснена за поставку товару, яка відбулась у попередніх податкових періодах, суми ПДВ по яких включені до податкових зобов`язань позивачем у першому півріччі 2009 року висновки податкового органу про заниження позивачем податкового зобов`язання з платежу податок на додану вартість за листопад 2009 року на суму 2899,00 грн. є безпідставними.
В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано суду безспірних та беззаперечних доказів на підтвердження висновків про одержання позивачем попередньої оплати за продукцію, суми податку на додану вартість з якої повинні були бути включені позивачем до податкових зобов"язань за листопад 2009року.
На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 6 (шість) грн. 80 коп.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 28.01.2011 року.