Справа № 300/652/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/652/25 пров. № А/857/25807/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року в справі № 300/652/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Скільський І.І.,

час ухвалення рішення 21 травня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 21 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в якому просив:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у погодженні та направленні до посадових осіб, які мають право приймати рішення про звільнення з військової служби, рапорту ОСОБА_1 від 19.11.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 19.11.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу і долучені до такого рапорту документи в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині цього рішення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у наданих позивачем документах не зазначено, що ОСОБА_2 потребує саме постійного догляду. Висновок лікарської комісії медичного закладу №120/5 від 29.08.2024 не містить посилання на форму висновку лікарської комісії медичного закладу, що встановлена чинним законодавством України, а також не відповідає формі N 080-4/о, N 080-2/о чи іншим формам бланка затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 N 667 або іншим нормативно-правовим актам України. Щодо рекомендацій про отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи для ОСОБА_2 , що викладено у висновку ЛКК №109/5 від 05.08.2024, виданого КНП «ЦПМД» Долинської міської ради», то такі не можуть братись до уваги, оскільки висновку про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у ньому немає. Таким чином, з огляду на відсутність у висновку №109/5 від 05.08.2024, складеному КНП «ЦПМД» Долинської міської ради», інформації про необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 , а також той факт, що сам висновок дійсний до 05.08.2025 року, варто зробити висновок, що позивачем не було надано військовій частині НОМЕР_1 доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, визначених абзацом 8 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 , виданого 10.05.2017 військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України і наказом командира військової частини НОМЕР_1 №672 від 23.04.2024 призначений помічником начальника штабу батальйону Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 15-17).

ОСОБА_1 20.10.2024 звернувся до заступника начальника штабу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.87-88).

Відповідно до переліку додатків до рапорту від 20.10.2024, позивач разом із рапортом подав: нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_1 ;нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , відповідно до якого 17.08.2024 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1104145 від 17.05.2018 згідно якої ОСОБА_2 з 01.09.2016 встановлено 2 групу інвалідності (повічно); нотаріально засвідчену копію висновку лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров`я №120/5 від 29.08.2024, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 станом здоров`я, внаслідок захворювань потребує постійного стороннього догляду; нотаріально засвідчену копію посвідчення серії НОМЕР_5 про призначення ОСОБА_2 державної соціальної допомоги; нотаріально складену заяву ОСОБА_2 відповідно до якої вона висловила бажання щоб цілодобовий догляд за нею здійснював ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію акту обстеження від 12.09.2024.

Зазначений рапорт позивача зареєстрований20.10.2024військовою частиною НОМЕР_1 за вхідним №24194.

За результатами опрацювання зазначеного рапорту позивача юридичною службою військової частини НОМЕР_1 підготовлено висновок від 30.10.2024 командиру ВЧ НОМЕР_6 якому зазначено, що висновок лікарської комісії медичного закладу №120/5 від 29.08.2024 не містить посилання на форму висновку лікарської комісії медичного закладу, що встановлена чинним законодавством України, а також не відповідає формі №080-4/о, №080-2/о чи іншим формам бланка затвердженого наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667 або іншим нормативно-правовим актам України. Із наданої до рапорту копії довідки до акту огляду МСЕК №1213 серії АВ за №1104145 від 17.05.2018 встановлено, що ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності. Разом з тим, у даній довідці не зазначено, що ОСОБА_2 потребує саме постійного догляду. Оскільки дружина ОСОБА_2 є повнолітньою (1971 р.н.), то повноваження видати медичний висновок на підтвердження необхідності постійного догляду за нею внаслідок захворювання для цілей звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби має медико-соціальна експертна комісія. Так, як військовослужбовець ОСОБА_1 разом із рапортом про звільнення не надав належних документів про те, що його дружина ОСОБА_2 особа з інвалідністю 2 групи, потребує саме постійного догляду, та не надав підтверджуючих документів щодо здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком)з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи (в розумінні абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), тому рапорт про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 не підлягає погодженню. Зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_1 не має підстав для звільнення з військової служби, в зв`язку з чим його рапорт про звільнення з військової служби залишено без реалізації (а.с.78).

ОСОБА_1 19.11.2024 повторно звернувся до ТВО начальника штабу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.61-63).

Відповідно до переліку додатків до рапорту від 19.11.2024, позивач разом із рапортом подав: нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_2 ;нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , відповідно до якого 17.08.2024 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1104145 від 17.05.2018 згідно якої ОСОБА_2 з 01.09.2016 встановлено 2 групу інвалідності (повічно); Висновок лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров`я №120/5 від 29.08.2024, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 за станом здоров`я, внаслідок захворювань потребує постійного стороннього догляду; Висновок про наявність порушень функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі форми первинної облікової документації №080-4/о, №109/5 від 05.08.2024, згідно якого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, догляду вдома; нотаріально засвідчену копію посвідчення серії НОМЕР_5 про призначення ОСОБА_2 державної соціальної допомоги; нотаріально складену заяву ОСОБА_2 відповідно до якої вона висловила бажання щоб цілодобовий догляд за нею здійснював ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію акту обстеження від 12.09.2024 №56-2/2020, фотокопію відмови №25086 від 01.11.2024 (а.с.64-77).

Зазначений рапорт позивача зареєстрований 20.11.2024 військовою частиною НОМЕР_1 за вхідним №26654.

За результатами опрацювання зазначеного рапорту позивача юридичною службою військової частини НОМЕР_1 підготовлено висновок від 24.11.2024 командиру ВЧ НОМЕР_1 у якому зазначено, що із наданої до рапорту копії довідки до акту огляду МСЕК №1213 серії АВ за №1104145 від 17.05.2018 встановлено, що ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності. Разом з тим, у даній довідці не зазначено, що ОСОБА_2 потребує саме постійного догляду. Оскільки дружина ОСОБА_2 є повнолітньою (1971 р.н.), то повноваження видати медичний висновок на підтвердження необхідності постійного догляду за нею внаслідок захворювання для цілей звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби має медико-соціальна експертна комісія.Звернутоувгу на те, що у висновках лікарсько-консультативних комісій№120/5 від 29.08.2024 та 109/5 від 05.08.2024 не встановлено також постійного догляду. Так, як військовослужбовець ОСОБА_1 разом із рапортом про звільнення не надав належних документів про те, що його дружина ОСОБА_2 особа з інвалідністю 2 групи, потребує саме постійного догляду (в розумінні абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), тому рапорт про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 не підлягає погодженню. Зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_1 не має підстав для звільнення з військової служби, в зв`язку з чим його рапорт про звільнення з військової служби залишено без реалізації (а.с.59-60).

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено йому у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, а саме, ОСОБА_2 , звернувся до суду з цією позовною заявою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-XII).

Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону № 2232-XII та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами частини другої цієї ж статті Закону проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з частинами третьою і четвертою статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція 170), затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 року № 170, визначає механізм реалізації Положення № 1153/2008.

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Відповідно до п.п. «г» п.2 ч. 5 ст.26 Закону № 2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Так, частиною 12 ст.26 Закону № 2232-XII передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Додатком 19 до Інструкції 170 передбачено, що при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати:

документ, що підтверджує родинні зв`язки (копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження особи або дружини (чоловіка));

один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка) батьків особи чи її дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

документи, що підтверджують відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати (копія свідоцтва про розірвання шлюбу батьків, копія свідоцтва про смерть одного з батьків або копія рішення суду про визнання одного з батьків безвісно відсутнім або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання в місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховувала та утримувала дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до ТВО начальника штабу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до переліку додатків до рапорту від 19.11.2024, позивач разом із рапортом подав: нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , відповідно до якого 17.08.2024 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1104145 від 17.05.2018 згідно якої ОСОБА_2 з 01.09.2016 встановлено 2 групу інвалідності (повічно); Висновок лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров`я №120/5 від 29.08.2024, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 за станом здоров`я, внаслідок захворювань потребує постійного стороннього догляду; Висновок про наявність порушень функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі форми первинної облікової документації №080-4/о, №109/5 від 05.08.2024, згідно якого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, догляду вдома; нотаріально засвідчену копію посвідчення серії НОМЕР_5 про призначення ОСОБА_2 державної соціальної допомоги; нотаріально складену заяву ОСОБА_2 відповідно до якої вона висловила бажання щоб цілодобовий догляд за нею здійснював ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію акту обстеження від 12.09.2024 №56-2/2020, фотокопію відмови №25086 від 01.11.2024 (а.с.64-77).

Матеріалами справи стверджується той факт, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 17.08.2024 (а.с.83).

В свою чергу, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, за станом здоров`я, внаслідок захворювань потребує постійного стороннього догляду, догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи,що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серії АВ №1104145 (повічно) (а.с.65), висновком ЛКК КНП «ЦПМД» Долинської міської ради №120/5 від 29.08.2024 (а.с.69), висновком ЛКК за формою №080-4/о №109/5 від 05.08.2024 (а.с.70).

Стосовно повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таке Положення було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 та чинне на час встановленні групи інвалідності дружині позивача (далі - Положення № 1317).

Положенням № 1317 визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге - тривалість такого догляду.

Отже, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, Верховний Суд в постановах від 21 лютого 2024 року у справі №120/1909/23, від 13 червня 2024 року у справі № 520/21316/2, дійшов висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Згідно з пунктом 27 Положення № 1317 підставами для встановлення груп інвалідності є, зокрема:

для I групи - стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі;

для II групи - стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі;

для III групи інвалідності - стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

З наведеної правової норми висновується, що лише для І групи інвалідності властиво, що така особа потребує постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги. Тоді як для осіб з II групою інвалідності властиві функціональні порушення зі збереженням здатності до самообслуговування, які не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі; для осіб з III групою інвалідності властиві функціональні порушення, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту

Фактично особи з інвалідністю ІІ та ІІІ груп апріорі, в силу нормативних приписів, не можуть отримати висновок про потребу в постійному догляді, оскільки для їх груп інвалідності таких потреб не передбачено.

Тим не менше, суд першої інстанції правильно зауважив, що в розумінні вимог ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІI, подані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби медичний висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №109/5 від 05.08.2024 (форма 080-4/о) та висновок ЛКК КНП «ЦПМД» Долинської міської ради №120/5 від 29.08.2024 про потребу ОСОБА_2 у сторонньому догляді є належними і достатніми документами для підтвердження того, що дружина позивача потребує постійного стороннього догляду.

Отже, відмова у звільненні позивача за наявності в нього обов`язку щодо догляду за особою з інвалідністю в ситуації, що склалася, суперечить принципам: державних гарантій соціального захисту (стаття 46 Конституції України); недопущення перешкод у реалізації прав людини (стаття 21 Конституції України); пріоритетності прав осіб з інвалідністю на отримання належного догляду (Закон № 875-XII).

Таким чином, при ухвалені рішення про звільнення військовослужбовця з військової служби повинно бути забезпечено належний баланс між інтересами держави та правами людини.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року в справі № 300/652/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 08 жовтня 2025 року.