Справа № 520/25559/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 р. Справа № 520/25559/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 03.07.25 по справі № 520/25559/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, другий відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 06 від 11 липня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у відповідності до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчислену із заробітку одержаного в зоні відчуження, без обмеженням граничним розміром, починаючи з 20 березня 2024 року.

В обґрунтування позову зазначено про протиправність відмови другого відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, як такої, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та порушує його право на отримання пенсії у належному розмірі, оскільки приписи статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI) в частині поширення дії на Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ), а також положення частини 3 статті 67 Закону № 796-ХІІ, якими розмір пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи обмежувався десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, рішенням Конституційного Суду від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 визнано неконституційними, а тому такі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі № 520/25559/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд.34, м. Полтава, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром під.3, пов.2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Здійснено вихід за межі позовних вимог.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження з 21 березня 2024 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії, десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 11 липня 2024 року № 06 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 21 березня 2024 року згідно статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 року №2-р(ІІ)/2024 без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ГУ ПФУ в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі № 520/25559/24 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про безпідставність покладення судом першої інстанції обов`язку щодо здійснення перерахунку пенсії позивача на ГУ ПФУ в Харківській області, оскільки спірне рішення № 06 від 11 липня 2024 року, яким відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, приймалось ГУ ПФУ у Полтавській області за принципом екстериторіальності, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав позивача з боку першого відповідача.

Крім того, зазначив, що згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Переконував, що з часу набрання чинності Законом № 3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на усіх осіб, які отримують пенсії, перераховані відповідно до нормативно правових актів, вказаних у статті 2 цього Закону, його положення не визнавались неконституційними, отже є чинними і підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, стверджував, що виплата пенсії без обмеження максимальним розміром суперечить нормам чинного законодавства.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), виданого 21.02.2019 Харківською ОДА та посвідченням інваліда 2 групи внаслідок війни серії НОМЕР_3 , виданого 05.08.2015 УСЗН Харківського району Харківської області.

Відповідно до експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 22.02.2006 № 495, позивач отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії ХАР-06 №028137 від 23.05.2007 встановлено ОСОБА_1 другу групу інвалідності безстроково, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку в Головному правлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 23.03.2006 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Судом встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2024 № 6735-4843/Б-03/8-2000/24 позивач повідомлений про обмеження виплати його пенсії граничним розміром, що становить 27645,68 гривень.

03.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, в якій посилаючись на статтю 54 Закону 796-ХІІ та рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, просив здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 20.03.2024 без обмеження її максимальним розміром.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області від 11.07.2024 прийнято рішення №06 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність права на перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків без обмеження максимальним розміром на виконання рішення Конституційного Суду України у зв`язку з ненаданням додаткових документів для проведення індивідуального перерахунку.

Вважаючи таке рішення другого відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню як незаконне, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо обмеження з 21 березня 2024 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки з 20.03.2024 - дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024, стаття 67 Закону № 796-XII не містить норм, які б обмежували пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, так як припис статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, які поширювали свою дію на Закон № 796-XII, зі змінами, визнано неконституційними.

Водночас, врахувавши правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2024 по справі № 580/7744/23, суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні з 21 березня 2024 року, а не з 20 березня 2024 року, як просив позивач, що зумовило відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 11 липня 2024 року № 06 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив про необґрунтованість здійсненої другим відповідачем відмови, оскільки звернення позивача було обумовлене необхідністю здійснення перерахунку пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024, а не на підставі нових довідок про складові заробітної плати, що не взято до уваги ГУ ПФУ і Полтавській області при розгляді заяви позивача.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 21 березня 2024 року без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог) колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

З огляду на положення статті 1 Закону № 796-XII, останній спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною першою статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно з частиною третьою статті 67 Закону № 796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Так само, у силу частини першої статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок переконання позивача у протиправності дій пенсійного органу щодо відмови у здійсненні позивачу з 20.03.2024 перерахунку пенсії без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром.

Колегія суддів зазначає, що обмеження максимального розміру пенсії вперше введені в дію Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011.

За змістом положень статті 2 Закону № 3668-VІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону №796-XII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічне положення з 01.10.2011 передбачено у частині третій статті 67 Закону №796-XII.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.01.2023 у справі № 380/12268/20 та 05.09.2023 у справі № 120/1602/23, норми пункту 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 3668-VІ є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності названого Закону та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу згаданого Закону.

З часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ).

До того ж, норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 67 Закону № 796-XII.

Отже, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 10.12.2020 у справі №580/492/19, які враховані судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Колегія суддів враховує, що 20.03.2024 Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визначено, що припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже з 20.03.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 2-р(II)/2024 стаття 67 Закону № 796-XII не містить норм, які б обмежували пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; так само, як і припис статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними.

Разом з цим, з наявного у матеріалах справи протоколу перерахунку пенсії (версія: 1.6.78.1 від 18.08.2025) вбачається, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, її розмір з 01.03.2024 склав 22116,54 грн, тобто не перевищив максимальний - 23610,00 грн.

До виплати з надбавками позивачу призначено пенсію у розмірі 21488,33 грн за рахунок обмеження індексації з 01.03.2023 (- 1871,53 грн) та з 01.03.2024 (- 130,68 грн), що не є предметом спірних правовідносин в межах розгляду справи № 520/25559/24.

Слід зазначити, що зі змісту спірного рішення ГУ ПФУ в Полтавській області, оформленого листом від 11.07.2024 №22393/03-16 вбачається, що позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутності додатково наданих документів для проведення індивідуального перерахунку, а не внаслідок застосування приписів Закону №796-ХІІ, якими встановлювались обмеження пенсій максимальним розміром.

Посилання позивача на лист ГУ ПФУ в Харківській області від 06.03.2024 № 6735-4843/Б-03/8-2000/24, як на підтвердження обставин щодо нарахування позивачу пенсії у розмірі 27645,68 грн та обмеження її максимальним розміром, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що вказаним листом, перший відповідач повідомив ОСОБА_1 про обставини обчислення пенсії при загальному стажі 24 роки 05 місяців 10 днів із заробітної плати 27645,68 грн, що не є тотожним нарахуванню пенсії у розмірі 27645,68 грн.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність події перевищення основного розміру пенсії позивача показника 23610,00 грн (максимального розміру) станом на березень 2024 року, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах, другий відповідач, відмовляючи у здійсненні позивачу перерахунку пенсії з 20.03.2024 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

Враховуючи те, що суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин неповно з`ясував обставини справи, обмежившись посиланням на відсутність підстав для обчислення пенсії позивача з урахуванням максимального розміру після 20.03.2024, не звернув увагу на таку суттєву обставину, як не перевищення пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, що свідчить про відсутність порушеного права позивача у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі № 520/25559/24 в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині постанови про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 по справі № 520/25559/24 в частині задоволених позовних вимог - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій